ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року 
м. Київ

Справа № 918/822/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Картере В.І., Огородніка К.М., 
за участю секретаря судового засідання - Багнюка І.І., 

за участю представників:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" - Корень О.М.,
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" - Дробота Д.М.,
розпорядник майна ТОВ "Традєкс" арбітражний керуючий Козирицький А.С. взяв участь у судовому засіданні особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" за вх. № 7789/2023 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2023
у складі колегії суддів: Миханюк М.В. (головуюча), Коломис В.В., Саврія В.А.
на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 
та на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023
у складі судді Марача В.В 
у справі № 918/822/23
за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"
про відкриття провадження у справі про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Вступ.
На розгляд суду поставлено питання наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, обґрунтованості доводів щодо заборгованості боржника.

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами. Подача до суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. 
1.          Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" (далі - СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія") звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (далі - ТОВ "Традєкс"), в якій просить:
- прийняти заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс" до розгляду та відкрити провадження у справі про банкрутство;
- визнати грошові вимоги СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" до ТОВ "Традєкс" у розмірі 87 140 грн, з включенням до першої черги задоволення вимог кредиторів, з яких: витрати на оплату судового збору у сумі 26 840 грн та витрати на авансування винагороди арбітражного керуючого у розмірі 60 300 грн;
- визнати грошові вимоги СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" до ТОВ "Традєкс" у загальному розмірі 62 254 171,32 грн з віднесенням до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, з яких: 33 820989,59 грн - основна заборгованість за Договором позики від 28.02.2022 № 21-01-22; 28   350 011,34 грн - основна заборгованість та 83 170,39 грн - три проценти річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором поставки від 28.12.2021 № 28-12-21 ФД.
2.          Цю заяву обґрунтовано наступним. Між Позикодавцем (Ініціюючий кредитор) та Позичальником (Боржник) було укладено Договір від 21.01.2022 № 21-01-22 про надання поворотної фінансової допомоги ("Первинний договір"), Договір від 28.02.2022 про надання позики (новаційний договір) ("Договір позики").
3.          Відповідно до пункту 1.1. Первинного договору, Позикодавець надав Позичальнику поворотну фінансову допомогу шляхом передачі у власність Позичальникові грошових коштів, а Позичальник зобов`язався повернути таку ж суму наданих грошових коштів в порядку та у строки, передбачені даним Договором. На виконання Первинного договору, Позикодавцем на користь Позичальника була перерахована поворотна фінансова допомога у сумі 34 000 020 грн. Відповідно до пункту 3.4. Первинного договору (з врахуванням Додаткової угоди від 23.02.2022), Сторони підтверджують, що станом на 23.02.2022 Позичальником було отримано фінансову допомогу у загальному розмірі 34 000 020 грн. Сторони, керуючись частиною другою статті 524 Цивільного кодексу України, дійшли взаємної згоди визначити грошовий еквівалент зобов`язання з повернення отриманої фінансової допомоги у загальному розмірі 34 000 020 грн в іноземній валюті, а саме - в доларах США. Грошовий еквівалент отриманої фінансової допомоги у загальному розмірі 34 000 020 грн в доларах США за офіційним курсом Національного банку України станом на 23.02.2022 (28,9877 гривень за 1 долар США) складає 1 172 911,96 дол.США ("Сума боргу").
4.          Відповідно до пунктів 1.2., 3.1., 3.3. Первинного договору (з врахуванням Додаткової угоди від 28.02.2022), Позичальник зобов`язаний повернути на безпроцентній основі поворотну фінансову допомогу до 20.06.2023 включно, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця. Відповідно до пункту 3.1.1. Первинного договору (з врахуванням Додаткової угоди від 28.02.2022), незалежно від інших положень Первинного договору, Позичальник зобов`язаний повернути частину Суми боргу у розмірі еквівалентному 600 000 дол. США до 31.03.2022 включно.
5.          Відповідно до пункту 3.1.2. Первинного договору, у випадку неналежного виконання та/або неповного виконання Позичальником обов`язку, вказаного у п. 3.1.1. Первинного договору, Сторони безумовно погоджуються припинити всі зобов`язання за Первинним договором шляхом новації, а саме - заміни зобов`язання з повернення на безпроцентній основі поворотної фінансової допомоги на позикове зобов`язання.
6.          Так, за період з 21.01.2022 по 01.04.2022 Позичальником було сплачено, а Позикодавцем отримано 489 388,10 дол. США, що є неналежним, неповним виконанням Позичальником обов`язку, вказаного у п. 3.1.1. Первинного договору.
7.          Враховуючи зазначене, з 01.04.2022, відповідно до узгоджених умов, набрав чинності Договір позики, а зобов`язання (у тому числі будь-які додаткові зобов`язання) за Первинним договором припинились. 
8.          Пунктом 2.5. Договору позики визначено Нове зобов`язання за Договором позики. Відповідно до пункту 2.5.1. Договору позики, Сторони погодили визнати позикою отриману Позичальником фінансову допомогу, грошовий еквівалент якої в іноземній валюті, а саме в доларах США, на момент підписання даного Договору, складає 1 162 076,17 дол. США (Сума позики).
9.          Відповідно до пункту 2.5.4. Договору позики, Позика надається на строк до 20.06.2023, Позичальник зобов`язаний повернути Суму позики (з врахуванням нарахованих відповідно до даного Договору процентів), в повному обсязі до 20.06.2023 включно ("Дата остаточного погашення").
10.          На виконання умов Договору позики між Сторонами вчинено відповідне повідомлення, відповідно до якого Сторонами було узгоджено, що умови п.   3.1.1. Первинного договору не виконані, залишок неповернутої Суми позики станом на 01.04.2022 складає еквівалент 683 523,86 дол. США.
11.          Відповідно до пункту 2.5.5. Договору позики, Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів, розрахунок, нарахування та сплата яких здійснюється в порядку встановленому у даному пункті. У відповідності до умов Договору позики Позикодавцем здійснено нарахування Процентів, що капіталізуються, за період з 01.04.2022 по 20.06.2023 у сумі 924 864, 22 дол. США.
12.          Заявник стверджував, що Позичальником в повному обсязі не було виконано свого обов`язку з повернення Суми позики (з врахуванням нарахованих відповідно до даного Договору процентів) до 20.06.2023 включно. Враховуючи зазначене, розмір не повернутої Суми позики (з врахуванням нарахованих відповідно до даного Договору процентів) складає еквівалент 924 864,22 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 08.08.2023 (36,5686 гривень за 1 долар США) становив 33 820 989,5 грн.
13.          Крім того, Ініціюючий кредитор вказував, що між Постачальником (Ініціюючий кредитор) та Покупцем (Боржник) було укладено Договір поставки від 28.12.2021 № 28-12-21 ФД (далі - "Договір поставки").
14.          На виконання умов Договору поставки та Специфікації № 1, Постачальником поставлено, а Покупцем отримано Товар вагою 2 608 тон на загальну суму 11 736 004,69 грн, що підтверджується Видатковою накладною від 16.06.2023 № 304. 
15.          На виконання умов Договору поставки та Специфікації Постачальником поставлено, а Покупцем отримано Товар вагою 3 692 тон на загальну суму 16 614 006,65 грн, що підтверджується Видатковою накладною від 07.07.2023 № 305.
16.          Отже, загальна вартість поставленого за Договором поставки та неоплаченого Товару складає 28 350 011, 34 грн.
17.          Заявник стверджував, що на день подання дійсної заяви, Боржником прострочений обов`язок з оплати Товару за Договором поставки.
18.          Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України Ініціюючий кредитор нарахував боржнику 3% річних на суму боргу за період з 22.06.2023 по 13.07 2023 у розмірі 83 170,39 грн.
19.          З огляду на викладене Заявник зазначав, що загальний розмір заборгованості Боржника перед Ініціюючим кредитором за вищевказаними договорами становить 62 254 171,32 грн, зокрема:
- заборгованість за Договором позики у розмірі 924 864,22 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 08.08.2023 (36,5686 гривень за 1 долар США) складає 33 820 989,59 грн (основна заборгованість, включаючи проценти, що капіталізуються),
- заборгованість за Договором поставки у розмірі 28 350 011,34 грн (основна заборгованість) та у розмірі 83 170,39 грн (3% річних).
20.          Ініціюючий кредитор окремо наполягав, що він звернувся до Боржника із вимогою про виконання зобов`язань за Договором поставки та Договором позики, однак згідно із отриманою відповіддю Боржник не має можливості виконати зобов`язання в строки та обсязі, що обумовлені Договорами, та не має такої можливості й на день подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Розгляд справи судами.
21.           14.08.2023 ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі №   918/822/23, окрім іншого, заяву СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс" прийнято до розгляду.
22.           05.09.2023 ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі №   918/822/23, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс".
Визнано грошові вимоги кредитора СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" до ТОВ "Традєкс" у загальному розмірі 62 254 171,32 грн, з яких: 33 820 989,59 грн - основна заборгованість за Договором позики від 28.02.2022 № 21-01-22; 28 350 011,34 грн - основна заборгованість та 83 170,39 грн - 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором поставки від 28.12.2021 № 28-12-21 ФД.
Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс", витрати СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" по сплаті судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство у розмірі 26 840 грн та витрати на авансування винагороди арбітражному керуючому у розмірі 60 300 грн.
Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Традєкс".
Розпорядником майна ТОВ "Традєкс" призначено арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича. Вжито заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави. З метою виявлення кредиторів здійснено оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс" на офіційному веб-порталі судової влади України.
23.           17.10.2023 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду ухвали Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023 та від 05.09.2023 у справі № 918/822/23 залишено без змін.
24.          Суди першої та апеляційної інстанцій свої рішення мотивували наявністю непогашеної заборгованості боржника перед ініціюючим кредитором та відсутністю жодних належних допустимих, достатніх доказів існування спору про право відносно вимог ініціюючого кредитора, ані щодо сторін зобов`язання, ані щодо суті (предмету) зобов`язання, ані щодо підстави виникнення зобов`язання, ані щодо суми зобов`язання, ані щодо структури заборгованості, ані щодо строку виконання зобов`язання.
Судом апеляційної інстанції також зазначено, що боржником систематично визнавався факт отримання та неповернення грошових коштів за Договором позики, та факт неможливості повернення вказаних грошових коштів (що підтверджується, зокрема, змістом Договору позики (28.02,2022), повідомленням від 01.04.2022, відповіддю від 24.07.2023 на вимогу від 18.07.2023, відзивом боржника від 17.08.2023); боржником визнано факт отримання товару за Договором поставки та його не оплату (що підтверджується, зокрема, видатковими накладними № 304 від 16.06.2023 та № 305 від 07.07.2023, актами приймання-передачі від 16.06.2023 та від 07.07.2023, відповіддю від 24.07.2023 на вимогу від 18.07.2023, відзивом боржника від 17.08.2023); грошові кошти та відповідний товар отримано боржником, тобто відбувся реальний рух активів, що підтверджується первинними документами, доданими до матеріалів справи (платіжні інструкції, видаткові накладні, акти приймання-передачі), укладення, реальність та дійсність яких не спростована т.в.о директора боржника Нестеруком В.Ю.; боржником жодних заперечень щодо розміру, структури заборгованості перед ініціюючим кредитором не наводилося і до звернення ініціюючого кредитора до суду не заявлялись (що вбачається, серед іншого, з відзиву боржника від 17.08.2023).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу. 
25.           13.11.2023 (через систему "Електронний Суд") ТОВ "Традєкс" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі № 918/822/23; ухвалити нове рішення, яким відмовити СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Традєкс" та у визнанні грошових вимог у загальному розмірі 62 254 171,32 грн.
26.          Підставами касаційного оскарження ТОВ "Традєкс" зазначає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України. Зокрема, вказує про відсутність висновків Верховного Суду щодо питань застосування частини шостої статті 39 КУзПБ, статті 43 ГПК України в процедурі банкрутства, частини другої статті 13 ЦК України в процедурі банкрутства та частини третьої статті 37 КУзПБ.
27.          Крім того, скаржник стверджує про неналежну оцінку судами обставин справи щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора боржника і стосовно належності доказів про існування боргу боржника перед кредитором. 
28.          У скарзі вказано також про існування корпоративних спорів між учасниками боржника, позовних заяв учасників боржника один до одного, позовних заяв виконавчого органу боржника, які викликані сумнівною і суперечливою поведінкою зазначених учасників та можуть свідчити про спір про право.
29.          Також скаржник наполягає, що ініціюючим кредитором не підтверджено факт існування боргу, що було підставою для залишення заяви ініціюючого кредитора без руху.
30.          Додатково скаржник зауважує на тому, що ухвала від 05.09.2023 у цій справі ухвалена неповноважним складом суду, так як суддя Марач В.В. продовжив розгляд справи, без виходу до нарадчої кімнати, після заявленого усно йому відводу. 
Б.          Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.
          До Верховного Суду надійшов відзив від СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" на касаційну скаргу ТОВ "Традєкс", в якому з посиланням на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права наведено прохання залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій.
А.             Щодо суті касаційної скарги.
31.          Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, розглянувши матеріали справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав. 
32.          Суд касаційної інстанції зауважує, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
33.          З урахуванням наведеного, а також меж перегляду справи судом касаційної інстанції, відхиляються доводи касаційної скарги, наведені у пункті 27 цієї постанови (де фактично перед судом касаційної інстанції поставлено питання з`ясування та перевірки обставин справи), так як це призведе до виходу за межі повноважень суду касаційної інстанції, оскільки в силу положень частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. При цьому суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №   925/698/16). 
34.          Суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі дійшли висновку про існування непогашеної заборгованості боржника перед ініціюючим кредитором та відсутністю жодних належних допустимих, достатніх доказів існування спору про право відносно вимог ініціюючого кредитора, ані щодо сторін зобов`язання, ані щодо суті (предмету) зобов`язання, ані щодо підстави виникнення зобов`язання, ані щодо суми зобов`язання, ані щодо структури заборгованості, ані щодо строку виконання зобов`язання.
35.          Судова колегія  погоджується з цими висновками та наводить такі мотиви прийнятого рішення.
36.          На розгляд суду поставлено питання наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.
37.          Згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
38.          У статті 1 КУзПБ законодавцем визначено, що неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
39.          Згідно з частинами першою, другою статті 34 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.
40.          Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.
41.          Положеннями частин першої-п`ятої статті 39 КУзПБ передбачено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.
42.          Таким чином наведеним спростовується твердження скаржника про те, що вже на стадії прийняття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство слід оцінювати та перевіряти докази стосовно існування заборгованості боржника, оскільки частиною першою статті 39 КУзПБ унормовано, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, що і було зроблено судом першої інстанції у цій справі та викладено в ухвалі від 05.09.2023.
43.          Як визначено положеннями частини шостої статті 39 КУзПБ, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.
44.          Однак, судами попередніх інстанцій не було встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
45.          Так, судами була здійснена перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясовано факт існування заборгованості боржника перед ініціюючим кредитором, яка підтверджена і умовами договору позики. Більше того, самим боржником систематично визнавався факт отримання та неповернення грошових коштів за договором позики, та факт неможливості повернення вказаних грошових коштів (що підтверджується, зокрема, змістом договору позики від 28.02.2022, повідомленням від 01.04.2022, відповіддю від 24.07.2023 на вимогу від 18.07.2023, відзивом боржника від 17.08.2023); боржником також визнано факт отримання товару за договором поставки та його не оплату (що підтверджується, зокрема, видатковими накладними № 304 від 16.06.2023 та № 305 від 07.07.2023, актами приймання-передачі від 16.06.2023 та від 07.07.2023, відповіддю від 24.07.2023 на вимогу від 18.07.2023, відзивом боржника від 17.08.2023). Суди дійшли обґрунтованого висновку, що грошові кошти та відповідний товар отримано боржником, тобто відбувся реальний рух активів, що підтверджується первинними документами, доданими до матеріалів справи (платіжні інструкції, видаткові накладні, акти приймання-передачі), укладення, реальність та дійсність яких не спростована боржником; останнім жодних заперечень щодо розміру, структури заборгованості перед ініціюючим кредитором не наводилося і до звернення ініціюючого кредитора до суду не заявлялись (що вбачається, серед іншого, з відзиву боржника від 17.08.2023).
46.          Із приводу наявності/відсутності спору про право, які випливають із вимог кредиторів судова колегія відзначає, що наявність спору про право під час відкриття провадження у справі про банкрутство не презюмується, його встановлення здійснюється шляхом дослідження відзиву боржника та/або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень та має підтверджуватися належними та допустимими доказами. 
47.          Водночас, боржник, стверджуючи про наявність "спору про право" не надав доказів, зокрема, недійсності договорів та первинної документації, наданої ініціюючим кредитором (платіжні інструкції, видаткові накладні, специфікації, акти приймання-передачі); неукладення договорів, наданих ініціюючим кредитором; підробки договорів та первинної документації (платіжні інструкції, видаткові накладні, специфікації, акти прийняття-передачі), не підписання боржником та ініціюючим кредитором договорів та первинної документації.
48.          Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 910/18376/20 та колегія суддів не вбачає підстав відходити від таких висновків.
49.          Ба більше, із цього питання судова колегія покликається до правової позиції у справі № 918/246/23 (постанова від 10.08.2023), де Верховним Судом було вказано, що задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 24.11.2021 у справі № 910/16246/18, від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20, від 06.04.2023 у справі № 902/560/20). А у цій справі, що нині переглядається, як встановлено судами, позови були подані в вересні 2023 року, тобто після звернення ініціюючого кредитора із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
50.          Крім того, судова колегія відхиляє доводи скаржника про існування корпоративних спорів між учасниками боржника, позовні заяви учасників боржника один до одного, позовні заяви виконавчого органу боржника до боржника, які викликані сумнівною і суперечливою поведінкою зазначених учасників, оскільки вони не мають жодного юридичного значення для категорії "спору про право" у справі про банкрутство, адже не мають жодного відношення до грошових вимог ініціюючого кредитора.
51.          Доводи скаржника про зловживання ініціюючим кредитором своїми правами відхиляються колегією суддів, оскільки жодні обставини, які б могли свідчити про наявність фактів зловживання процесуальними правами у даному випадку, відсутні, позаяк відповідні заяви не подавалися одночасно, а подавалися лише після реалізації законного права ініціюючого кредитора на відкликання таких заяв, викликане виключно об`єктивними обставинами.
52.          До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 у справі № 932/3138/21. Зокрема, судом зазначено:
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Недотримання судом права сторони на участь у судовому засіданні є порушенням принципу рівності сторін та права особи на справедливий суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, що свідчить про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.
З огляду на викладене, не є обґрунтованим залишення позовної заяви без розгляду з тих мотивів, що до суду подано декілька позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, оскільки особа, скориставшись своїм процесуальним правом, подала заяву про відкликання позовної заяви.
53.          Враховуючи наведене вище та беручи до уваги схожість встановлених судами обставин, судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність зловживання ініціюючим кредитором своїми правами. 
54.          Стосовно заявлених відводів судді першої інстанції колегія суддів зазначає таке. 
55.          При цьому судова колегія звертає увагу, що попри обмежені повноваження касаційного суду при розгляді справи (здійсненні перегляду у касаційному порядку судових рішень), що визначені, зокрема нормами частин першої, другої статті 300 ГПК України (на підставі встановлених фактичних обставин справи, без права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним тощо), суд касаційної інстанції наділений достатнім обсягом повноважень щодо перевірки та надання оцінки доказам, наданим на підтвердження вчинення або невчинення учасниками справи процесуальних дій, що є складовою перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права і впливає на відповідні висновки Суду. У цьому висновку Суд звертається до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 12.02.2020 у справі № 925/782/18, від 28.04.2023 у справі № 904/272/22, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 910/7184/20. 
56.          Для відповіді на викладені у п. 30 цієї постанови доводи скаржника судом касаційної інстанції відтворювався звукозапис судового засідання від 05.09.2023. 
57.          Суд першої інстанції ухвалою від 05.09.2023 повернув без розгляду заявлений усно (без наведення мотивів) відвід судді Марач В.В., оскільки він не відповідає загальним вимогам по формі та змісту, не є вмотивованим та заявлений з порушенням строків, встановленим статтею 38 ГПК України.
58.          Однак, судова колегія зазначає, що відповідно до звукозапису судового засідання від 05.09.2023 представник ТОВ "Традєкс" Корень О.М. намагалася заявити відвід судді Марачу В.В. та попросила надати їй час для викладення мотивів відводу, однак суддею не було відкладено судове засідання, аби дати можливість викласти мотиви відводу.
59.          Судова колегія у цьому конкретному випадку констатує порушення процесуального закону, яке було виправлено при розгляді поданої пізніше письмової заяви про відвід судді Марача В.В.     
60.          Як встановлено судом, 11.09.2023 боржник повторно подав заяву про відвід судді Марача В.В. При цьому 14.09.2023 ухвалою Господарського суду Рівненської області відмовлено у задоволенні заяви боржника про відвід судді Марача В.В. Судом першої інстанції встановлено, що твердження щодо втручання в авторозподіл, так і в роботу судді                   Марача В.В. у цій справі, як на підставу для відводу судді, не знайшли свого підтвердження. Крім того, за своєю суттю всі аргументи заявника щодо дій судді Марача В.В. є фактично незгодою із процесуальними рішеннями судді, які той ухвалив, що не може бути підставою для відводу судді.
61.          Перевіривши доводи учасників справи у цій частині, колегія суддів дійшла висновку щодо непідтвердження доводів скаржника про втручання в авторозподіл, так і в роботу судді Марача В.В. у цій справі.
62.          Крім того, скаржник, посилаючись на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду     щодо застосування положень частини шостої статті 39 КУзПБ, статті 43 ГПК України в процедурі банкрутства, частини другої статті 13 ЦК України в процедурі банкрутства та частини третьої статті 37 КУзПБ .
63.          Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
64.          За змістом пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, наведені положення спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
65.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
66.          Як зазначалось, здійснюючи касаційний перегляд судових рішень у цій справі, касаційним судом не було встановлено неправильного застосування положень статті 13 ЦК України, статей 37, 39 КУзПБ чи порушення норм статті 43 ГПК України, про що касаційним судом зазначалось у цій постанові, положення статей 37, 39 КУзПБ є чіткими і зрозумілими, при цьому, судова практика щодо застосування судами таких положень є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах від 10.08.2023 у справі                        №  918/246/23, від 03.10.2023 у справі № 913/101/23, від 15.11.2023 у справі № 914/466/23, а тому, Верховний Суд не вбачає підстав для викладення правового висновку у даній справі.
67.          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
68.          У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б.           Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
69.          Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків судів першої та  апеляційної інстанцій. Тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій - залишенню без змін.

В.          Розподіл судових витрат.
70.          У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
          
П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" за вх. № 7789/2023 залишити без задоволення.

2.          Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2023, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023 у справі № 918/822/23 залишити без змін. 

3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Пєсков
Судді                                                                                                    В. Картере
          К. Огороднік