ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року
м. Київ

cправа № 906/462/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульський Г. М. - головуючий, Могил  С.К., Волковицька Н. О.,
секретар судового засідання Лихошерст І.  Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Акціонерного товариства «Житомиробленерго» та Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 (колегія суддів: Василишин  А.  Р. - головуючий, Філіпова  Т.  Л., Бучинська  Г.  Б. ), додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 (колегія суддів: Василишин  А.  Р. - головуючий, Філіпова  Т.  Л., Бучинська  Г.  Б. ), рішення Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 (суддя Соловей  Л.  А.) та додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 23.05.2023 (суддя Соловей  Л.  А.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни
до Акціонерного товариства «Житомиробленерго»
про визнання недійсним і скасування рішення
за участю: відповідача Приведьон В.  М. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави вимог
1.1          Фізична особа-підприємець Шевченко Людмила Василівна (далі - ФОП Шевченко  Л.  В.), звернувшись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» (далі - Товариство), просила визнати незаконним та скасувати рішення комісії відповідача з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії про нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 3  701  062,15 грн, яке оформлене протоколом від 23.05.2022 №  22 (далі - рішення від 23.05.2022).
1.2          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при виявленні порушення, яке полягало у відсутності пломби на захисному кожуху дооблікового обладнання, не було проведено відповідну експертизу. При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про втручання позивача в роботу приладів обліку, крадіжку електроенергії або вчинення будь-яких інших дій, що призвели до зміни показників приладів обліку, а тому, за твердженням позивача, у відповідача відсутні підстави для застосування положень глави 8.4 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №  312 (далі - ПРРЕЕ) в частині визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 у задоволенні позову відмовлено.
2.2          Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано, що обставини, встановлені в акті, не відповідають дійсності та не доведено відсутність порушення ПРРЕЕ з боку позивача, що стало підставою для донарахування йому вартості необлікованої електричної енергії, а обставини, якими позивач обґрунтував позовні вимоги, не доведені ним належними та допустимими доказами та не є підставою для недійсності рішення від 23.05.2022.
2.3          Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.05.2023 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі задоволено частково; стягнуто з ФОП Шевченко  Л.  В. на користь Товариства 25  000  грн витрат на професійну правничу допомогу; в решті заяви відмовлено.
2.4          Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення керувався статтями 126, 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та виходив з того, що з урахуванням обсягу наданих адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки відзиву на позовну заяву, розумність та співмірність витраченого часу та зусиль адвоката у контексті участі в судових засіданнях, приймаючи до уваги клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, заява Товариства про відшкодування витрат підлягає частковому задоволенню в частині стягнення 10  000  грн.
2.5          Що стосується заявленого до стягнення гонорару успіху в сумі 20  000  грн суд дійшов висновку, що такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою, не місять обґрунтування обсягу фактичних дій представника відповідача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування матиме надмірний характер, а тому, за висновком суду, справедливою та співрозмірною є сума гонорару успіху в розмірі 15  000  грн (75  % від 20  000  грн).
2.6          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 рішення Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 залишено без змін; додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 23.05.2023 скасовано в частині покладення на ФОП Шевченко  Л.  В. гонорару успіху в розмірі 15  000  грн і викладено пункт 2 резолютивної частини додаткового рішення в новій редакції, відповідно до якої стягнуто з ФОП Шевченко  Л.  В. на користь Товариства 10  000  грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката; в решті додаткове рішення залишено без змін.
2.7          Суд апеляційної інстанції, погодившись з висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, зауважив, що порушення, передбачене абзацом 2 підпункту 8.4.2 ПРРЕЕ, є окремим порушенням ПРРЕЕ, відповідальність за яке настає за сам факт відсутності пломб.
2.8          Постанова в частині скасування додаткового рішення щодо стягнення гонорару успіху мотивована тим, що гонорар успіху, визначений пунктом 4 детального опису та розрахунку наданих послуг (робіт) згідно з договором про надання правничої допомоги не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи в місцевому господарському суді.
2.9          Додатковою постановою від 09.10.2023 заяву Товариства щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції задоволено частково; стягнуто з позивача на користь відповідача 12  000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції; у стягненні судових витрат в сумі 13000 грн - відмовлено.
2.10          Такий розподіл судових витрат, за висновком апеляційного суду, є оптимальним та відповідає критерію необхідності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
3.          Короткий зміст касаційних скарг та позиція учасників справи
3.1          ФОП Шевченко  Л.  В. у касаційній скарзі просить скасувати вищевказані судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
3.2          На обґрунтування касаційної скарги позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, стверджує про неврахування судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.
3.3          Також позивач вважає, що суд першої інстанції відмовив представнику позивача у задоволенні клопотання про призначення експертизи та суд не призначив експертизу за власною ініціативою, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
3.4          У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 в частині скасування додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 23.05.2023 щодо стягнення гонорару успіху в розмірі 15  000  грн та залишити в силі вказане додаткове рішення.
3.5          На обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на порушення апеляційним судом в оскарженій частині норм матеріального та процесуального права, неналежну правову оцінку наданим доказам і обставинам справи. Заявник касаційної скарги вважає, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладено у постановах Верховного Суду.
3.6          Відповідач у відзиві на касаційну скаргу позивача заперечує викладені в ній доводи і просить у задоволенні касаційної скарги ФОП Шевченко  Л.  В. відмовити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.
4.          Мотивувальна частина
4.1          Суди встановили, що між позивачем (споживач) та відповідачем (оператор системи) 27.12.2018 укладено публічний договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за об`єктом споживача за адресою: вул.  Житомирська, буд.  2А, с.  Улашанівка, Пулинський район, шляхом подання відповідачем заяви-приєднання (далі - Договір).
4.2          Відповідно до пункту 2.1 Договору оператор системи надає позивачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №  309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №  310 (зі змінами та доповненнями) за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки/точок розподілу електричної енергії за об`єктом позивача, який є Додатком 2 до Договору, та в особовому рахунку позивача, облікових базах даних відповідача.
4.3          Згідно акту №  182974 від 13.10.2020 позивач прийняв на відповідальне зберігання пломби, встановлені на перелічених в акті засобах обліку та обладнанні, зокрема пломбу С60238495 встановлену на захисному кожуху, зобов`язався нести повну відповідальність щодо них. Цей акт підписано представником позивача без зауважень.
4.4          25.04.2022 представниками оператора системи: старшим інспектором Баліцьким В.  А., Грень В.  П., Костенко Р.  А. та Заїкою Я.  Л., в присутності особи, яка допустила представників відповідача на об`єкт споживача - Шевченка Дмитра Степановича, за місцем знаходження електроустановки позивача за адресою: вул.  Житомирська, 2-А, с.  Улашанівка, Новоград-Волинський район, Житомирська область, проведено перевірку дотримання позивачем ПРРЕЕ, за результатами якої складено акт про порушення ПРРЕЕ №  01931-21 від 25.04.2021.
4.5          В ході проведеної перевірки виявлено порушення, передбачене підпунктом 2 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме: відсутність пломби на захисному кожуху дооблікового обладнання, яка вказана в акті збереження пломб.
4.6          У пункті 2 акта про порушення від 25.04.2022 №  01931-21 зазначено, що пломба С60238495, встановлена на захисному кожуху згідно з актом про пломбування, відсутня.
4.7          Акт підписано представником позивача Шевченком Д.  С., який допустив працівників відповідача на об`єкт споживача, без зауважень та представниками відповідача.
4.8          23.05.2022 відбулось засідання комісії відповідача з розгляду акта про порушення від 25.04.2022 №  01931-21, на якому прийнято рішення, що розрахунок по акту слід здійснити відповідно до вимог пункту 8.4.10 ПРРЕЕ, виходячи із дозволеної потужності, зазначеної у Договорі, за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення. Вартість необлікованої електроенергії розрахувати, виходячи з суми середньої ціни купівлі електричної енергії оператором системи на балансуючому ринку та тарифів на послуги з передачі та розподілу електричної енергії.
4.9          До протоколу додано розрахунок, згідно з яким розмір вартості необлікованої електричної енергії за період з 25.10.2021 по 25.04.2022 складає 3  701  062,15 грн.
4.10          Незгода позивача із рішенням комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ Товариства, оформленим протоколом від 23.05.2022 №  22, стала підставою для звернення з даним позовом до суду.
4.11          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що: відповідно до акта від 13.10.2020 №  182974 позивач прийняв на відповідальне зберігання пломби, встановлені на перелічених в акті засобах обліку та обладнанні, зокрема пломбу С60238495, встановлену на захисному кожуху, та зобов`язався нести повну відповідальність щодо них; актом про порушення ПРРЕЕ від 25.04.2022 №  01931-21 зафіксовано відсутність пломби на захисному кожуху дооблікового обладнання, яка запобігала самовільному дообліковому підключенню до ввідних та вихідних з`єднань автоматичного вимикача, встановленого до лічильника; цей акт про порушення ПРРЕЕ відповідає положенням підпункту 8.2.5 ПРРЕЕ та підпункту 6.5.13 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, як такий, що складений у присутності уповноваженого представника позивача, як того і вимагають ПРРЕЕ.
4.12          При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що порушення, передбачене підпунктом 2 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, є окремим порушенням ПРРЕЕ, відповідальність за яке настає за сам факт відсутності пломб.
4.13          Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.14          ФОП Шевченко  Л.  В. у касаційній скарзі стверджує, що для підтвердження порушення позивачем ПРРЕЕ відповідач зобов`язаний був провести експертизу. На переконання позивача, аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №  916/1375/18, від 14.07.2021 та від 22.09.2022 у справі №  918/863/20, від 27.10.2022 у справі №  926/4246/21, висновки щодо застосування пункту 8.4.4 ПРРЕЕ у яких суди попередніх інстанцій не застосували.
4.15          У зв`язку із наведеним слід зазначити, що у справі, яка розглядається, акт про порушення містить посилання на підпункт 2 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ. При цьому визначення підпункту пункту 8.4.2 ПРРЕЕ є вирішальним для того, щоб виснувати про необхідність або відсутність необхідності проведення експертизи в силу приписів пункту 8.4.4 ПРРЕЕ.
4.16          Так, відповідно до пункту 8.4.4 ПРРЕЕ (у редакції, що діяла на дату складання акта про порушення) факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право на її проведення відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання оператором системи результатів експертизи положення цієї глави не застосовуються для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, за винятком випадків, передбачених цим пунктом (абзац 1).
4.17          У разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 2-4 пункту 8.4.2 цієї глави (у частині відсутності засобів вимірювальної техніки, пломб, індикаторів та фіксації впливу фізичних полів індикатором), обсяг та вартість необлікованої електричної енергії визначається оператором системи відповідно до положень цієї глави без проведення відповідної експертизи (абзац 5).
4.18          Що стосується справи №  918/863/20, на яку позивач посилається у касаційній скарзі, то у цьому випадку підставою для донарахування вартості спірної необлікованої електроенергії було порушення ПРРЕЕ, визначене підпунктами 3 та 1 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме: відсутність пломб про повірку приладу обліку електричної енергії та встановлення на їх місце пломб не відомого зразка; пошкодження та повторне використання пломби ОСР (оператора системи розподілу) №  3757406.
4.19          У постанові від 14.07.2021 у вказаній справі №  918/863/20 Верховний Суд, передаючи справу на новий розгляд, зазначив, що суди фактично усунулись від дослідження та перевірки наявності/відсутності факту пошкодження та повторного використання пломби, як однієї з підстав прийняття спірного рішення про донарахування вартості необлікованої електричної енергії.
4.20          При новому розгляді справи суд першої інстанції призначив судову експертизу з метою спростування/підтвердження виявленого (зафіксованого) порушення відповідно до акта, який міститься в матеріалах справи, а саме: щодо пошкодження та повторного використання пломби ОСР №  37574061 (тобто, порушення, передбаченого підпунктом 1 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ).
4.21          Водночас за встановленими обставинами у справі, що розглядається, в акті не фіксувалось порушення, передбачене підпунктом 1 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, у зв`язку з яким у наведеній позивачем для порівняння справі було призначено експертизу.
4.22          Безпідставним є посилання ФОП Шевченко  Л.  В. у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №  916/1375/18, оскільки висновки суду щодо відмови у задоволенні позову про скасування рішення щодо нарахування позивачу вартості недооблікованої електричної енергії ґрунтуються, зокрема на обставинах, за якими встановлений факт просвердлювання бічної стінки приладу обліку електроенергії, який зафіксовано в акті про порушення та підтверджено висновком експертного дослідження, мало наслідком порушення цілісності корпусу електролічильника, неправильної роботи приладу обліку, оскільки лічильник при працюючому електрообладнанні не обліковував електричну енергію, яка фактично споживалася позивачем.
4.23          У справі №  926/4246/21, на яку ФОП Шевченко  Л.  В. також посилається у касаційній скарзі, на відміну від справи, що розглядається, суди виходили з того, що між сторонами не підписано відповідного акта про пломбування приладу обліку, як передбачено умовами договору та законодавством, зокрема пунктом 8.4.2 ПРРЕЕ, отже, у позивача, у вказаній справі, як вказали суди, не виникло обов`язку щодо збереження пломби.
4.24          З огляду на обставини даної справи, зазначені, зокрема, у пунктах 4.1-4.12 цієї постанови, відсутні підстави вважати, що висновки апеляційного господарського суду в цій справі зроблені без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №  916/1375/18, від 14.07.2021 та 22.09.2022 у справі №  918/863/20, від 27.10.2022 у справі №  926/4246/21, оскільки у справі, що розглядається, та у справах, на які посилається скаржник, суди дійшли відповідних висновків не у зв`язку з неоднаковим застосуванням норм права, а у зв`язку з наявністю різних обставин у вказаних справах, що формують зміст правовідносин.
4.25          У зв`язку із наведеним доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, про те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання адвоката позивача про призначення судової експертизи та не призначив експертизу за власною ініціативою (пункт 3.3 цієї постанови), не спростовують правильних висновків судів.
4.26          ФОП Шевченко  Л.  В оскаржує також додаткове рішення і додаткову постанову у цій справі, які були ухвалені судами за результатами розгляду заяв Товариства про розподіл судових витрат. Проте касаційна скарга позивача не містить доводів щодо порушення судами норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення зазначених судових рішень.
4.27          Оскільки згідно частини 1 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, враховуючи викладене правові підстави для скасування додаткового рішення і додаткової постанови відсутні.
4.28          Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою Товариства є постанова апеляційного господарського суду в частині відмови у стягненні гонорару успіху.
4.29          За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.
4.30          Апеляційний господарський суд встановив, що 02.01.2019 між Товариством (клієнт) та адвокатом Приведьоном В.  М. (адвокат) укладено договір №  1 про надання правничої допомоги (далі - Договір), предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.
4.31          Відповідно до пункту 4.2 Договору гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього Договору.
4.32          Додатковою угодою від 25.04.2023 №  45 до Договору сторони погодили, що розмір гонорару за надану правову допомогу (консультування клієнта, вивчення позову, аналіз законодавства, збір, підготовка та оформлення зібраних доказів, підготовка відзиву, прийняття участі в засіданнях суду як представник клієнта по справі №  906/462/22 в суді першої інстанції) складає 40  000 грн (у тому числі «гонорар успіху» за рішення суду на користь клієнта в сумі 20  000  грн). Також погоджено, що даний гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду.
4.33          Між відповідачем та адвокатом 25.04.2023 складено детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно з яким адвокатом надано наступні послуги на суму 40  000 грн: консультування клієнта, вивчення позову, аналіз законодавства щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства - 3  000 грн; збір доказів, підготовка відзиву на позовну заяву та оформлення доказів - 3  000 грн;  прийняття участі у 7 судових засіданнях - 14  000 грн; «гонорар успіху» за рішення суду на користь клієнта в сумі 20  000  грн.
4.34          За таких обставин Товариство звернулося до суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 40  000  грн.
4.35          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №  904/4507/18, на яку посилається Товариство у касаційній скарзі, дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
4.36          При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
4.37          Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).
4.38          У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
4.39          З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
4.40          Суд апеляційної інстанції, зважаючи на положення статті 126 ГПК України, дослідивши докази, надані заявником на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, дійшов висновку, що «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи в місцевому господарському суді.
4.41          За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для покладення на позивача відшкодування «гонорару успіху», який сплачує заявник на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.
4.42          При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №  911/2737/17).
4.43          Розглянувши доводи відповідача, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що вони жодним чином наведених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, позаяк зводяться до висловлення незгоди із здійсненною судом оцінкою зібраних у справі доказів, є проханням про їх переоцінку та втручанням у виключні повноваження судів попередніх інстанцій.
4.44          Отже, за цих встановлених судом обставин справи такі витрати відповідача не були необхідними.
4.45          Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
4.46          З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційних скаргах, не підтвердилися, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційні скарги слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
4.47          Згідно з приписами статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржників.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги Акціонерного товариства «Житомиробленерго» та Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни залишити без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 та додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 у справі №  906/462/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Г.  М. Мачульський

Судді                                                                                          С.  К. Могил

                                                                                          Н.  О. Волковицька