ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року 
м. Київ
cправа №  910/5436/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Національної поліції України
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18 травня 2023 року (Скрипка І.М. - головуюча, судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.) і рішення Господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року (суддя Грєхова О.А.) у справі
за позовом Національної поліції України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"
про стягнення штрафних санкцій.
ВСТУП
1.          Сторонами цього спору є Національна поліція України (далі - "Позивач", Поліція) і Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК" (далі - "Відповідач", Товариство).
2.          Поліція і Товариство уклали договір про закупівлю форменого одягу, свої зобов`язання за яким останнє виконало неналежним чином, а саме здійснило поставку товару з порушенням обумовленого сторонами строку.   
3.          У зв`язку з цим Поліція нарахувала Товариству, передбачені договором пеню та штраф і звернулася до суду за їх стягненням у примусовому порядку. При цьому розрахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій Поліція зробила починаючи з наступних днів після дат поставки та включаючи дні, в які така поставка відбувалася, наполягаючи, що саме такий порядок сторони визначили в укладеному договорі, погодивши умову про те, що день поставки товару поставленого з простроченням також вважається днем прострочення.    
4.          Суди попередніх інстанцій позовні вимоги задовольнили частково. Визнали обґрунтованими доводи Позивача по суті спору, проте поданий розрахунок - помилковим. Виснували, що при проведенні розрахунку Поліцією не було враховано приписів частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України, а також того, що в розумінні статей 251, 252, 253, 255, 549 цього ж Кодексу день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватись стягнення пені.   
5.          У касаційній скарзі Поліція висновки судів попередніх інстанцій заперечила. Звернула увагу на тому, що день, в який мала відбутися поставка товару не був святковим чи вихідним, а тому вважала, що застосовування судами у спірних правовідносинах приписів частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України було неправильним. 
6.          Також поставила перед судом касаційної інстанції питання в частині дотримання "принципу свободи договору", яке узагальнено можна сформулювати таким чином: 
"Чи правомірним є здійснене управненою стороною договору поставки нарахування постачальникові пені за порушення строків поставки товару з урахуванням фактичних днів поставки з огляду на узгодження сторонами у договорі умови про те, що день поставки товару поставленого з простроченням також вважається днем прострочення?".
7.          Здійснивши касаційне провадження у цій справі Верховний Суд погодився з аргументами скаржника про те, що у спірних правовідносинах приписи частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України суди попередніх інстанцій застосовували неправильно, адже день, в який мала відбутися поставка товару за укладеним сторонами договором дійсно був звичайним робочим днем.  
8.          В частині ж сформульованого вище питання суд касаційної інстанції виснував, що керуючись принципом свободи договору сторони цього спору погодили умову про те, що день поставки товару поставленого з простроченням також вважається днем прострочення. Ця умова недійсною у судовому порядку не визнана, прямої заборони щодо такого погодження чинне цивільне законодавство не містить. Звідси згадана умова договору підлягала обов`язковому врахуванню у спірних правовідносинах сторін, а тому здійснене Позивачем нарахування пені з урахуванням такої умови було правомірним.    
9.          За таких міркувань Верховний Суд касаційну скаргу Поліції задовольнив. Рішення судів попередніх інстанцій у відмовленій частині позовних вимог скасував та прийняв у цій частині нове рішення, яким позов задовольнив. 
10.          Детальні обставини справи та висновки суду касаційної інстанції далі у цій постанові. 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій 
11.          18.05.2021 Поліція (як покупець) і Товариство (як постачальник) уклали договір про закупівлю форменого однаку (костюм (сорочка, брюки), (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-18110000-3), (далі - Договір), згідно з яким постачальник зобов`язався поставити покупцю костюми (сорочка, брюки) (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених цим Договором.
11.1.          Відповідно до п. 1.2 Договору загальна кількість товару, що підлягала поставці та ціна Договору визначається у Специфікації товару (Додаток № 1 до Договору) і Ростовці товару (Додаток № 2 до Договору).
11.2.          Місце виконання Договору: в частині поставки товару - вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115, стосовно інших зобов`язань за Договором, в тому числі щодо сплати штрафних санкцій - вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601 (п. 1.5 Договору).
11.3.          Згідно з п. 2.1 Договору постачальник зобов`язався поставити покупцю товар, якість якого відповідає узгодженому сторонами зразку товару, наданого постачальником згідно з п. 2.2 цього Договору, ТО 1811.40108578-302:2020 (зі змінами) (Додаток № 3 до Договору) та законодавству України щодо показників якості такого роду/виду товарів.
11.4.          Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна Договору становить 21  245 472, 00 грн, у тому числі ПДВ 3  540  912, 00 грн.
11.5.          Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у цьому Договорі, протягом бюджетного періоду. Підставою для проведення розрахунків є накладна (накладна повинна бути оформлена та містити обов`язкові реквізити відповідно до вимог   Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Зміст та обсяг господарської операції, зазначеної в накладній, повинен відповідати Специфікації товару (Додаток № 1 до Договору), підписаний уповноваженими особами сторін.
11.6.          В пункті 5.1 Договору сторонами узгоджено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 45 календарних днів включно з дати укладення цього Договору, за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115). У разі, якщо останній день поставки припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем поставки вважається перший за ним робочий день.
11.7.          Датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної (п. 5.2 Договору).
11.8.          В п. 5.5 Договору визначено, що право власності покупця на переданий товар виникає з моменту прийняття товару, факт якого засвідчується відміткою покупця на відповідній накладній. Ризик випадкового зіпсування товару несе власник.
11.9.          Пунктом 8.3.1 Договору узгоджено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку (передачу) товару у строки та на умовах, передбачених Договором.
11.10.          Відповідно до п. 9.2 Договору за порушення строків виконання зобов`язання з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. При цьому, день поставки товару поставленого постачальником з порушенням строку передбаченого пунктом 5.1 розділу 5 Договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього Договору.
11.11.          Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, реєстрації у покупця та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором (п. 13.1 Договору).
12.          Відповідно до Специфікації товару (Додаток № 1 до Договору) поставці підлягає костюм (сорочка, брюки) у кількості 14200 шт., вартістю 1  496, 16 грн за одиницю.
13.          На виконання умов Договору Товариством було поставлено Поліції товар згідно видаткових накладних № РН-08/09/02 від 09.08.2021 на суму 8  685  208,80 грн, №  РН-08/16/03 від 16.08.2021 на суму 1    346  544, 00 грн, № РН-08/25/03 від 25.08.2021 на суму 1  394  421, 12 грн, № РН-09/07/03 від 07.09.2021 на суму 523  656, 00 грн, № РН-08/03/17 від 02.08.2021 на суму 9  295  642, 08 грн.
14.          Усі поставки здійснено з порушенням обумовленого сторонами у Договорі строку. 
15.          09.10.2021 Поліція направила Товариству претензію від 07.10.2021 вих. №  4902/20/3-2021 з вимогою сплатити штрафні санкції за порушення строку поставки на суму 2    273    364, 04 грн, яка залишена Товариством без відповіді.
Узагальнений зміст і підстави позовних вимог
16.          Посилаючись на вказані обставини, Поліція звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства, в якому просила стягнути з останнього  789  181, 00 грн пені та 1 487  183, 04 грн штрафу за порушення строків поставки товару за Договором.
Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій
17.          Господарський суд міста Києва рішенням від 31.10.2022 позов задовольнив частково. Стягнув з Відповідача на користь Позивача пеню в розмірі 746  690, 07 грн і штраф в розмірі 836 488, 10 грн. В іншій частині позову відмовив. 
Також місцевий суд відмовив у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення пені та штрафу на 95%. 
18.          Постановою від 18.05.2023 Північний апеляційний господарський суд рішення місцевого господарського суду залишив без змін.
19.          Прийняті рішення суди попередніх інстанцій мотивували такими аргументами і обставинами:
-          поставка Товариством товару відбулася з порушенням установленого у Договорі строку поставки, що Відповідачем не заперечується, а тому позовні вимоги Поліції по суті спору є обґрунтованими;
-          з поданого Позивачем розрахунку штрафних санкцій вбачається, що нарахування пені ним було проведено за кожною поставкою окремо, починаючи з 03.07.2021 і по день фактичної поставки (включаючи день поставки в розрахунок)   по кожній видатковій накладній; 
-          між тим при проведенні розрахунку штрафних санкцій Позивачем не враховано умови п. 5.1 Договору, які кореспондуються із приписами частини п`ятої 5   статті 254 Цивільного кодексу України, а також того, що в розумінні статей 251, 252, 253, 255, 549 цього Кодексу день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені; 
-          ураховуючи наведене, здійснивши власний перерахунок розміру штрафних санкцій суди дійшли висновку, що обґрунтованою сумою пені, яка підлягає стягненню з Відповідача є 746  690, 07 грн, штрафу - 836 488, 10 грн.
Касаційна скарга
20.          Не погодившись із судовими рішеннями, Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою і просить у відмовленій частині позовних вимог їх скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Узагальнені доводи касаційної скарги 
21.          Скаржник стверджує, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з неправильним застосуванням правових норм.
22.          Пояснює, що день, в який мала відбутися поставка товару за Договором не був святковим чи вихідним, а тому застосовування судами у спірних правовідносинах приписів частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України було неправильним. 
23.          Наполягає також, що в силу приписів статей 6, 626 Цивільного кодексу України сторони у договорі мають право врегульовувати свої правовідносини на власний розсуд, а тому погоджена сторонами цієї справи умова про те, що   день поставки товару поставленого постачальником з порушення строку передбаченого пунктом 5.1 розділу 5 Договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього Договору підлягала обов`язковому врахуванню при розрахунку розміру штрафних санкцій. 
24.          За викладеного, на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України ставить перед судом касаційної інстанції питання в частині дотримання "принципу свободи договору", яке узагальнено можна сформулювати таким чином: 
"Чи правомірним є здійснене управненою стороною договору поставки нарахування постачальникові пені за порушення строків поставки товару з урахуванням фактичних днів поставки з огляду на узгодження сторонами у договорі умови про те, що день поставки товару поставленого з простроченням також вважається днем прострочення?".
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
25.          У відзиві на касаційну скаргу Відповідач зазначає про необґрунтованість доводів скаржника. Стверджує, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, а здійсненне судами правозастосування відповідає правовим висновками Верховного Суду, які викладено у постановах від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17 та від 08.05.2019 у справі № 910/9078/18. У зв`язку з цим просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржувані рішення залишити без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів касаційної скарги і висновків судів попередніх інстанцій
26.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
27.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників Позивача (Медведський В.В.) і Відповідача (Кузнецов І.С.), дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких міркувань. 
28.          Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
29.          Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
30.          Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України)
31.          Одним з ключових елементів цивільного права є автономія волі учасників цивільних відносин, а тому законодавець передбачив, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).
32.          Відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
33.          Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
34.          Як виснував Верховний Суд у постанові від 11.01.2024 у справі № 916/1247/23 особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
35.          Із встановлених обставин справи вбачається, що Договір Товариство уклало в добровільному порядку, погодилося на його умови, не оспорювало їх в судовому порядку та в межах здійснення провадження у цій справі у місцевому суді жодних зауважень щодо них також не наводило.
36.          Таким чином між сторонами цього спору існують договірні стосунки на підставі укладеного Договору, а тому відносини сторін мають договірний характер і саме Договір визначає, зокрема, підстави, порядок, умови, межі, період та розмір відповідальності сторін. 
37.          Так, відповідно до частини третьої   статті 549 ЦК України  пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і за загальним правилом (див. правовий висновок Верховного Суду у постанові від 10.07.2018 у справі №  927/1091/17) день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені, адже днем прострочення виконання зобов`язання не є. 
38.          Між тим, колегія суддів висновує, що у разі якщо сторони господарського договору, керуючись "принципом свободи договору" погодять умову про те, що день поставки товару поставленого постачальником з порушення строку також вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції, здійснення управленою стороною такого договору - покупцем нарахування постачальнику пені з урахуванням дня поставки товару буде вважатися правомірним і приписам цивільного законодавства не суперечитиме.
39.          Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 у справі № 922/1178/17 вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.
40.          Оскільки у пункті 9.2. Договору Поліція і Товариство погодили умову про те, що день поставки товару поставленого постачальником з порушенням строку передбаченого пунктом 5.1 розділу 5 Договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього Договору, здійснене Позивачем у спірних правовідносинах нарахування Відповідачеві сум пені з урахуванням днів фактичної поставки товару Відповідачем було правомірним. 
41.          За викладеного протилежні висновки судів попередніх інстанцій колегія суддів Верховного Суду визнає помилковими та такими, що зроблені з неправильним застосовуванням норм матеріального права. Посилання апеляційного суду і Відповідача у цій частині на висновки суду касаційної інстанції у постановах  від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17 та від 08.05.2019 у справі № 910/9078/18 є безпідставними, адже з фактичних обставин тих справ не вбачається, що сторонами спірних у них правовідносин узгоджувалася умова аналогічна (подібна) тій, що Поліція і Товариство погодили у спірних правовідносинах цієї справи.  
42.          Крім цього, колегія суддів констатує також і підставність зауважень Поліції до здійсненого судами попередніх інстанцій застосовування частини п`ятої статті  254 ЦК України (якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення відповідної певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день), адже враховує, що останнім днем строку поставки товару за Договором було саме 02.07.2021, яке було звичайним робочим днем, а тому угоджений сторонами строк виконання зобов`язання закінчився саме в цю дату, і відповідно, прострочення виконання зобов`язання з поставки товару з боку Товариства розпочалося наступного дня.        
43.          Ураховуючи такі висновки Верховний Суд перевірив здійснений Позивачем розрахунок штрафних санкцій та констатує його правильність. Звідси заявлені у цій справі позовні вимоги Поліції підлягали задоволенню в повному обсязі, а не частково, як про це безпідставно виснували попередні судові інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
44.          Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд (пункт 3 частини першої статті 308 ГПК України). 
45.          Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте у передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосовуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частини перша, третя статті 311 ГПК України).
46.          Враховуючи наведені положення процесуального Закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у даній справі, колегія суддів Верховного Суду вирішила, що подана касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувані рішення у відмовленій частині позовних вимог скасуванню з прийняттям у цій частині нового рішення про задоволення позову.
Судові витрати
47.          На підставі положень статті 129 ГПК України судові витрати за розгляд справи покладаються на Відповідача.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 306, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Національної поліції України задовольнити. 
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18 травня 2023 року і рішення Господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у справі №  910/5436/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Національної поліції України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" 42 490, 93 грн пені та 650 694, 94 грн штрафу скасувати.
3. Прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, 69а; ідентифікаційний код 30105738) на користь Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ідентифікаційний код 40108578) 42 490, 93 грн пені та 650 694, 94 грн штрафу. 
4. В іншій частині Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18  травня 2023 року і рішення Господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у справі №  910/5436/22 залишити без змін.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, 69а; ідентифікаційний код 30105738) на користь Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ідентифікаційний код 40108578) 10  397, 78 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви, 15 596, 67 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги та 20 795, 56 грн судового збору сплаченого за подання касаційної скарги у справі № 910/5436/22.
6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Міщенко І.С.

Судді                                                                                                      Берднік І.С.

                                                                                                            Зуєв В.А.