ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/1692/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кролевець О.А.

за участю секретаря судового засідання:  Натаріної О.О.

розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Козир Т.П., судді: Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.)
від 19.10.2023

у справі № 910/1692/23

за позовом Корпорації "ТСМ Груп"  
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  
про стягнення 1 973 782,21 грн,

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  
до Корпорації "ТСМ Груп"
про стягнення 42 120,00 грн,

за участю представників учасників справи:
позивача - Носик Б.М.
відповідача  - не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Корпорація "ТСМ Груп" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом"), та, з врахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача 1   905   792,61 грн, у тому числі: 971   280,00 грн основного боргу, 470   544,87 грн пені, 63 847,15 грн 3 % річних, 400   120,59 грн інфляційних втрат. Також просив зазначити у рішенні про нарахування 3% річних та пені на суму боргу до моменту виконання рішення відповідачем. 

1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно умов договору №03/20 на виконання проектних робіт від 21.02.2020 позивач виконав роботи на суму 971   280,00 грн, які були прийняті відповідачем, однак їх вартість не була оплачена. Також вказав, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається із 29   606,73 грн судового збору та 57   000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 

1.3. В процесі розгляду справи ДП "НАЕК "Енергоатом" подав зустрічну позовну заяву, у якій просив стягнути з Корпорації "ТСМ Груп"  42   120,00 грн, у тому числі: 23   220,00 грн пені та 18   900,00 грн штрафу.

1.4. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що позивач станом на 24.02.2023 не виконав експертизу проекту в ДІЯРУ у строки, передбачені додатком №1 до додаткової угоди №3 до договору, прострочення на час подання зустрічного позову становить 86 днів, що є підставою для застосування передбачених договором пені і штрафу. 

2. Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі №910/1692/23 первісний позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ Груп" 971   280,00 грн основного боргу, 177   882,24 грн пені, 63   742,42 грн 3 % річних, 400   120,59 грн інфляційних втрат. В задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено повністю. Стягнуто з Корпорації "ТСМ Груп" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 23 220,00 грн пені, 18 900,00 грн штрафу. 

Органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 в справі № 910/1692/23, в порядку частини десятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України       нараховувати 3% річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 25.01.2023 до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих процентів з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ Груп".

2.2. За наслідком розгляду даного спору, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, виходячи з того, що позовні вимоги є доведеними і обґрунтованими, оскільки відповідачем допущено порушення виконання зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт, але позивачем невірно визначено початок прострочення виконання грошових зобов`язань, що вплинуло на розрахунок 3% річних та пені, а також наявні підстави для зменшення заявленої до стягнення пені. Крім цього, суд вказав на необхідність нарахування 3% річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 25.01.2023 до моменту повної оплати основного боргу за наведеною у резолютивній частині рішення формулі.

Також місцевий господарський суд прийшов до висновку, що зустрічні вимоги підлягають повному задоволенню, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 23 220,00 грн пені, 18 900,00 грн штрафу, оскільки позивачем допущено порушення виконання зобов`язань за договором в частині виконання одного із етапів робіт - експертизи проєкту в ДІЯРУ.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 змінено рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі №910/1692/23: Первісний позов задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ Груп" 971   280,00 грн основного боргу, 177   882,24 грн пені, 63   742,42 грн 3 % річних, 400   120,59 грн інфляційних втрат. В задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

2.4. Суд апеляційної інстанції, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині вимог первісного позову про стягнення суми основного боргу та інфляційних втрат, дійшов висновку, що матеріалами підтверджується факт виконання позивачем робіт за вказаним договором та відсутні докази їх оплати відповідачем, а розрахунок задоволених позовних вимог в частині основного боргу та інфляційних втрат коштів здійснений арифметично та методологічно вірно, у відповідності до умов договору та фактичних обставин справи.

В частині позовних вимог первісного позову про стягнення пені та 3% річних, суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого господарського суду щодо невірного визначення позивачем порядку прострочення виконання грошових зобов`язань з врахуванням положень пункту 2.2 договору та статті 253 Цивільного кодексу України та визнав обґрунтованою суму, визначену судом першої інстанції. При цьому відхилив посилання відповідача на можливість зменшення суми 3% річних та погодився з наявністю підстав для зменшення заявленої до стягнення пені в порядку статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України.

Також суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого суду стосовно задоволення вимоги первісного позову щодо можливості нарахування 3% річних до повного виконання рішення в порядку частини десятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду в частині задоволення зустрічного позову про стягнення з позивача 23   220,00 грн пені та 18 900,00 грн штрафу за неналежне виконання умов договору, апеляційний господарський суд виходив з того, що позивачем доведено відсутність своєї вини у невиконанні робіт по етапу 9 календарного плану, з огляду на що відсутні підстави для покладення на Корпорацію відповідальності у вигляді штрафу та пені.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 у справі №910/1692/23, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось з касаційною скаргою, якою просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення первісного позову стосовно стягнення 3% річних та пені скасувати, та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у їх задоволенні; в частині відмови у задоволенні зустрічного позову  скасувати, а рішення місцевого господарського суду в цій частині  залишити в силі.

3.2. Підставою касаційного оскарження Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" визначило пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського  процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

3.4. Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" підставою касаційного оскарження зазначило пункт 1 частини другої статті 287 Господарського  процесуального кодексу України, оскільки вважає, судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови застосовано норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (щодо застосування статті 625 Цивільного кодексу України); від 03.10.2019 у справі №914/2202/18, від 12.09.2019 у справі №910/10427/18, від 11.09.2019 у справі №905/2149/18, від 06.09.2019 у справі №914/2252/18, від 27.09.2019 у справі №923/760/16 (щодо застосування статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України).

Також зазначив, що рішення місцевого господарського суду в частині задоволення вимог зустрічного позову щодо стягнення пені та штрафу прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, та неправомірно скасовано судом апеляційної інстанції.

3.5. У відзиві на касаційну скаргу Корпорація "ТСМ Груп" проти вимог та доводів останньої заперечила та просила суд відмовити у її задоволенні, виходячи з її необґрунтованості та безпідставності. Одночасно Корпорація "ТСМ Груп" просила ухвалити додаткове рішення щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25   000,00 грн.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 

Між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", як замовником, в особі Відокремленого підрозділу "Южно - Українська атомна електрична станція" (наразі - Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція") та Корпорацією "ТСМ Груп", як підрядником, 21.02.2020 був укладений договір № 03/20 на виконанням проєктних робіт (зареєстрований ДП "НАЕК "Енергоатом" за № 19-123-08-20-06253 від 31.03.2020) (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору підрядник зобов`язується за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати проєктні роботи з теми: ВП Южно - Українська АЕС. Реконструкція комплексу інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту ділянок 22, 23 периметру з улаштуванням КПП. Розробка проєктної документації" в цілому або за етапами в обсягах та у строки, що зазначені у календарному плані робіт згідно з додатком №3 до вказаного договору, замовник - прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до пункту 1.2 договору замовник доручає підряднику провести експертизу цього проєкту в ДІЯРУ і зобов`язується компенсувати підряднику фактичні витрати, на проведення експертизи.

Згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010 (далі - ДКПП) дані роботи відносяться до коду 71.12 "Послуги інженерні та пов`язані з ними послуги щодо технічного консультування" (пункт 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору та відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток №1 до договору) та зведеного кошторису (додаток №3 до договору), що є невід`ємними частинами цього договору, була визначена вартість робіт за цим договором, яка складала 1   248   000,00 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 208 000,00 грн.

Зміст та терміни виконання робіт встановлюються календарним планом (додаток №2) що є невід`ємною частиною цього договору (пункт 3.2 договору).

При завершенні кожного етапу виконання робіт, підрядник надає замовнику комплект документації та акт здачі-приймання виконаних робіт для розгляду та належного оформлення (пункт 4.1 договору). 

Замовник протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання акта здачі-приймання виконаних робіт зобов`язаний направити підряднику підписаний акт або надати мотивовану відмову від приймання виконаних робіт (пункт 4.3 договору).

Згідно з пунктом 8.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, прийняти виконані роботи та здійснити розрахунок відповідно до пункту 2.2 договору.

Підрядник зобов`язаний виконувати роботи відповідно до завдання на проєктування та технічного завдання, вихідних даних та умов договору (пункт 8.2 договору).

Пунктами 8.3 - 8.8 договору встановлена відповідальність сторін.

Згідно з пунктом 12.4 договору (в редакції додаткової угоди №3 до договору), цей договір набуває чинності з дати підписання договору та скріплення його печатками і діє до 31.12.2022.

На виконання умов договору позивачем виконані, а відповідачем прийняті роботи на загальну суму 971   280,00 грн, що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими печатками замовника та підрядника: актом №1-ПВР від 20.05.2020 на суму 69 000,00 грн; актом №2-ПВР від 30.09.2020 на суму 38   640,00 грн; актом №3-ПВР від 30.09.2020 на суму 80   040,00 грн; актом №4-ПВР від 30.09.2020 на суму 41   400,00 грн; актом №5-ПВР від 30.09.2020 на суму 55   200,00 грн; актом №6-ПВР від 30.09.2020 на суму 41   400,00 грн; актом №7-ПВР від 30.09.2020 на суму 33   120,00 грн; актом №8-ПВР від 30.09.2020 на суму 69   000,00 грн; актом №9-ПВР від 31.07.2020 на суму 63   480,00 грн; актом №10-ПВР від 31.07.2020 на суму 55   200,00 грн; актом №11-ПВР від 30.09.2020 на суму 30   360,00 грн; актом №12-ПВР від 30.09.2020 на суму 49 680,00 грн; актом №13-ПВР від 30.09.2020 на суму 115   920,00 грн; актом №14-ПВР від 30.09.2020 на суму 88   080,00 грн; актом №15-ПВР від 30.09.2020 на суму 140   760,00 грн.

Акти підписані представниками обох сторін без будь-яких зауважень щодо якості виконаних робіт і сторонами підтверджено, що виконана робота відповідає умовам договору і технічним вимогам, виконана в повному обсязі та належним чином оформлена.

Додатково виконання позивачем робіт за договором на загальну суму 971   280,00 грн підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за договором № 03/20 від 21.02.2020, підписаними повноважними представниками сторін, а відповідачем в процесі розгляду справи факт виконання робіт за договором не заперечувався. 

Зважаючи на порушення замовником виконання грошового зобов`язання по договору щодо оплати виконаних робіт, які були прийняті замовником, позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" (відповідач за первісним позовом) 971   280,00 грн основного боргу, 470 544,87 грн пені, 63 847,15 грн 3 % річних, 400 120,59 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог).

Також в процесі розгляду справи ДП "НАЕК "Енергоатом" подав зустрічну позовну заяву, у якій просив стягнути з Корпорації "ТСМ Груп" 42   120,00 грн, у тому числі: 23   220,00 грн пені та 18   900,00 грн штрафу.

Так, 09.09.2021 між сторонами була укладена додаткова угода №3 до договору, в якій сторони, на підставі пунктів 4.6, 10.4 та 12.2 договору у зв`язку з виникненням обставин незалежних від підрядника і перешкоджаючих виконанню його зобов`язань у встановлені терміни (кредиторська заборгованість замовника), що викликає зміну термінів етапів робіт, домовились виключити "Календарний план" додаток №2 до договору та внести до складу договору новий "Календарний план", що є додатком №1 до цієї додаткової угоди №3. Також змінили термін дії договору - до 31.12.2022.

Згідно Календарного плану (додаток №1 до додаткової угоди №3) у розділі "Розробка проекту (Стадія П)" етапом №9 зазначено "Експертиза Проєкту в ДІЯРУ" зі строком закінчення - 30.09.2022, вартість етапу 225   000,00 грн (без ПДВ). 

Листом Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (далі - ВП ПАЕС) №51/2552 від 14.02.2022 виконання робіт за договором було призупинено на два місяці, тому, за доводами відповідача, дата виконання робіт змістилась до 30.11.2022. 

Позивач за зустрічним позовом вказує, що станом на 24.02.2023 виконання експертизи проєкту в ДІЯРУ на суму 270   000,00 грн (з урахуванням ПДВ) Корпорацією "ТСМ Груп" не здійснено, прострочення виконання становить 86 днів.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за порушення термінів виконання робіт за договором підрядник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості невиконаних в строк робіт за кожен день прострочення. За прострочення виконання робіт більше тридцяти днів підрядник додатково платить штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно виконаних робіт.

ДП "НАЕК "Енергоатом" 13.12.2022 направив позивачу претензію від 08.12.2022 на суму 1   350,00 грн, в якій вказав на невиконання Корпорацією "ТСМ Груп"  зазначених робіт і просив перерахувати пеню на зазначений у претензії рахунок. 

У зв`язку із викладеними обставинами ДП "НАЕК "Енергоатом"  подав зустрічний позов про стягнення з позивача 23 220,00 грн пені за період з 01.12.2022 по 24.02.2023 та 18   900,00 грн штрафу у розмірі 7% вартості несвоєчасно виконаних робіт.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

5.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

5.2. Предметом оскарження в суді касаційної інстанції є постанова суду апеляційної інстанції в частині висновків щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви ДП "НАЕК "Енергоатом" про зменшення розміру пені від заявленої у позові суми; відсутності підстав для зменшення 3% річних та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

5.3. Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з частинами першою, другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

5.4. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549 - 552 Цивільного кодексу України.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

5.5. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

5.6. Верховний Суд у постанові від 08.06.2023 у справі №917/5/22 зазначив, що неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

5.7. У зазначеній вже постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

5.8. Відповідно до положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 

5.9. Згідно із статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. 

5.10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем за первісним позовом подано клопотання про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення суми пені на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України до 99% від загальної суми, нарахованої позивачем. 

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач за первісним позовом зазначав про наступні обставини:

- відповідно до статуту ДП "НАЕК "Енергоатом" (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2021 року № 302), підприємство утворено з метою виробництва електричної енергії, забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безпеки під час будівництва, введення в експлуатацію та зняття з експлуатації ядерних установок, безперебійного енергопостачання суб`єктів господарювання та населення, а також у межах своєї компетенції забезпечення постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики, радіаційних аварій у промисловості, дотримання вимог ядерного законодавства, норм та правил з ядерної та радіаційної безпеки;

- дохід ДП "НАЕК "Енергоатом" на 99   % складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється її відокремленими підрозділами - атомними електростанціями;

- 04.03.2022 місто Енергодар Запорізької області та Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом" (далі - ВП ЗАЕС) були захоплені військовими силами російської федерації та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації;

- Енергодарська міська територіальна громада внесена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75);

- з моменту окупації ВП ЗАЕС працює в екстремальних умовах, майже весь час на мінімально допустимих потужностях. З 11.09.2022 ВП ЗАЕС повністю зупинена;

- в структурі електроенергії, виробленої відокремленими підрозділами ДП "НАЕК "Енергоатом", до моменту окупації військовими російської федерації найбільшу частку складала електроенергія, вироблена саме ВП ЗАЕС, оскільки з 15 діючих атомних енергоблоків енергосистеми України - 6 енергоблоків належать ВП ЗАЕС;

- виконуючи функції експлуатуючої організації (оператора) атомних електростанцій, ДП "НАЕК "Енергоатом" відповідно до Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" зобов`язане першочергово забезпечувати безпечну експлуатацію ядерних установок. Відповідно, наявні ресурси, в тому числі грошові кошти, ДП "НАЕК "Енергоатом" спрямовує в першу чергу на задоволення потреб безпеки експлуатації АЕС;

- крім того, у ДП "НАЕК "Енергоатом" завжди повинні бути фінансові ресурси для негайних закупівель ЗІП, особливо для електротехнічного обладнання, яке здійснює генерацію та передачу електричної енергії для потреб країни, дизельного палива для ліквідації наслідків відмов обладнання, в тому числі з причин збройної агресії рф; внаслідок масованих ракетних атак і атак БПЛА на об`єкти енергетичної системи України, спричинено шкоду, яка складає 30 % енергетичних потужностей держави;

- ДП "НАЕК "Енергоатом" внесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83);

- безпека держави та населення України знаходяться у безпосередній залежності від сталої роботи об`єктів ДП "НАЕК "Енергоатом". В свою чергу, стала робота енергетичних об`єктів ДП "НАЕК "Енергоатом" залежить від повного та своєчасного фінансування всіх виробничих потреб цих об`єктів;

- нарахована позивачем за первісним позовом пеня складає 50% розміру основної заборгованості.

Позивач за первісним позовом, заперечуючи щодо зменшення розміру пені, вказав наступне:

- скрутне фінансове становище відповідача за первісним позовом відповідно до законодавства не звільняє його від необхідності виконати зобов`язання належним чином відповідно до закону та умов договору;

- відповідач не наводить посилань на жодні заходи, які були ним вжиті для недопущення повного невиконання зобов`язань з оплати виконаних за договором робіт;

- нарахована ним пеня в сумі 470 544,87 грн є адекватною вчиненому відповідачем за первісним позовом господарському правопорушенню, а також такою, що повністю відповідає умовам договору, а вимога відповідача за первісним позовом про зменшення розміру пені - є необґрунтованою.

5.11. Суди першої та апеляційної інстанцій, надаючи оцінку доводам сторін в сукупності з встановленими фактичними обставинами справи та поданими доказами,  застосовуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, дійшли висновку про можливе часткове задоволення заяви відповідача за первісним позовом щодо зменшення нарахованої пені до розміру 177   882,24 грн, оскільки відповідач утворений з метою виробництва електричної енергії, забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, дохід відповідача на 99% складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється її відокремленими підрозділами - атомними електростанціями, Запорізька АЕС та місто Енергодар, в якій вона розташована, з 04.03.2022 перебуває у тимчасовій окупації, а в структурі електроенергії, виробленої відокремленими підрозділами відповідача, до моменту окупації військовими російської федерації найбільшу частку складала електроенергія, вироблена саме Запорізькою АЕС, отже відповідачем втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії, однак він продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу ВП ЗАЕС (заробітна плата персоналу, матеріальне забезпечення невідкладних потреб безпечної експлуатації об`єктів тощо), що вплинуло на фінансовий стан, у той час як розмір заявленої позивачем до стягнення пені становить 50% від розміру основної заборгованості. 

При цьому суди також врахували задоволені до стягнення вимоги на користь позивача за первісним позовом як 3% річних та інфляційних втрат, а також відсутність доказів того, що для позивача за первісним позовом мали місце будь-які негативні наслідки (збитки тощо) через прострочення відповідачем за первісним позовом оплати робіт, та соціальну значущість підприємства відповідача за первісним позовом.

5.12. Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх постановах, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки; довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання; неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора; господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення; закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення; чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;  підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи; обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але Господарський кодексу України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як Цивільний кодекс України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення.

Такі правові висновки щодо застосування вказаних норм Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України зроблено Верховним Судом у постановах від 14.04.2021 у справі №923/587/20, від 01.10.2020 у справі №904/5610/19, від 02.12.2020 у справі №913/698/19, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 19.01.2021 у справі №920/705/19, від 27.01.2021 у справі №910/16181/18, від 31.03.2020 у справі №910/8698/19, від 11.03.2020 у справі №910/16386/18, від 09.07.2020 у справі №916/39/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20, від 13.04.2021 у справі №914/833/19, від 22.06.2021 у справі №920/456/17.

Тобто при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 Господарського процесуального кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення штрафу. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України).  Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.07.2021 у справі №916/878/20.

5.13. Стаття 86 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

5.14. Виходячи з встановлених судами попередніх інстанцій обставин цієї справи вбачається, що така оцінка була проведена судами попередніх інстанцій, а відповідна мотивація викладена в оскаржуваних судових рішеннях. Ця мотивація співпадає із усталеними підходами, які склалися в судовій практиці при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки і протилежні доводи касаційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу  України, оскільки не врахували висновки про застосування цих норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №914/2202/18, від 12.09.2019 у справі №910/10427/18, від 11.09.2019 у справі №905/2149/18, від 06.09.2019 у справі №914/2252/18, від 27.09.2019 у справі №923/760/16, судом касаційної інстанції відхиляються з огляду на те, що висновки у зазначених справах судами зроблено за наявності різних фактичних обставин, так у справах №914/2202/18, №905/2149/18, №914/2252/18 судами зроблено висновок  про наявність підстав для часткового задоволення заяви про зменшення неустойки, тоді як у справах №910/10427/18, №923/760/16 з огляду на недоведеність відповідачем існування обставин, які стали би підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум неустойки, суди дійшли висновків про відсутність підстав для задоволення заяви.

За таких обставин, а також враховуючи, що зменшення неустойки є правом суду, яке він реалізує з урахуванням конкретних обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність зменшення розміру пені до 177   882,24 грн.

5.15. Посилання скаржника на незастосування судом апеляційної інстанції правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 щодо можливості зменшення розміру 3% річних, колегією суддів відхиляються, оскільки в межах справи №902/417/18 розглядалось питання зменшення загального розміру відсотків річних, зокрема 96% річних, нарахованих відповідно до умов договору, тоді як у справі, що переглядається,  нарахування 3% річних здійснено у повній відповідності до положень статті 625 Цивільного кодексу України, з огляду на що колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про  відсутність правових підстав для їх зменшення.

З огляду на наведене Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що наведена заявником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не знайшла свого підтвердження.

5.16. Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

Звертаючись з касаційною скаргою скаржник зазначив, що рішення місцевого господарського суду в частині задоволення вимог зустрічного позову щодо стягнення пені та штрафу прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так, місцевий господарський суд, надаючи оцінку умовам договору та  листу щодо призупинення робіт на два місяці, прийшов до висновку, що зустрічні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки відповідачем за зустрічним позовом допущено порушення виконання зобов`язань за договором в частині виконання одного із етапів робіт - експертизи проєкту в ДІЯРУ.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 538 Цивільного кодексу України та надаючи оцінку листуванню між сторонами, дійшов протилежного висновку та відмовив у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за порушення термінів виконання робіт за договором підрядник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості невиконаних в строк робіт за кожен день прострочення. За прострочення виконання робіт більше тридцяти днів підрядник додатково платить штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Позивачем за зустрічним позовом на підставі вказаного пункту договору нараховані та заявлені до стягнення 23   220,00 грн пені за період з 01.12.2022 по 24.02.2023 та 18   900,00 грн штрафу з посиланням на те, що відповідач за зустрічним позовом станом на 24.02.2023 не виконав експертизу проекту в ДІЯРУ у строки, передбачені додатком №1 до додаткової угоди №3 до договору, прострочення на час подання зустрічного позову становить 86 днів.

Згідно Календарного плану (додаток №1 до додаткової угоди №3 від 09.09.2021 до договору) у розділі "Розробка проекту (Стадія П)" етапом №9 зазначено "Експертиза Проєкту в ДІЯРУ" зі строком закінчення - 30.09.2022, вартість етапу 225   000,00 грн (без ПДВ), але судами встановлено відсутність доказів виконання відповідачем за зустрічним позовом вказаного етапу.

Водночас, суд апеляційної інстанції встановив, що листом від 14.02.2022 позивач за зустрічним позовом, посилаючись на проведення службового розслідування щодо правомірності укладання договорів та пункту 10.2 договору, повідомив відповідачу за зустрічним позовом про призупинення робіт по договору строком на два місяці, починаючи з 15 дня з моменту отримання цього листа. 

Листом від 10.03.2022 позивач за зустрічним позовом повідомив Корпорацію про те, що виконання зобов`язань за договорами, у тому числі за договором №03/2, є неможливим через настання форс-мажорних обставин - військову агресію рф проти України, що стало підставою для введення воєнного стану 24.02.2022.

Корпорація "ТСМ Груп" листом від 05.08.2022 направила підприємству для підписання проєкт додаткової угоди №4 від 05.08.2022 до договору щодо зміну терміну дії договору до 31.12.2023 та зміну календарного плану, встановивши строк виконання етапу "Експертиза проєкту в ДІЯРУ" - до 30.09.2023.

Листом від 09.09.2022 підприємство повернуло вказаний проєкт додаткової угоди без підписання з посиланням на те, що через ведення бойових дій на території Миколаївської області на ВП ПАЕС введено особливий режим забезпечення фізичного захисту, що унеможливлює проведення будь-яких робіт на об`єктах, тому, враховуючи неможливість закінчення виконання сторонами взятих на себе зобов`язань через обставини, що виникли не з вини будь-якої із сторін договору, пропонує укласти додаткові угоди, якими зменшити обсяг робіт по договорам до обсягу, що фактично виконаний Корпорацією. 

У відповідь на вказаний лист Корпорація листом від 27.09.2022 направила ВП ПАЕС ДП "НАЕК "Енергоатом" для підписання проєкт додаткової угоди №4 від 27.09.2022 до договору щодо зміну терміну дії договору до 31.12.2023 та зміну календарного плану, встановивши строк виконання етапу "Експертиза проєкту в ДІЯРУ" - до 30.09.2023.

Листом від 06.12.2022 Корпорація просила позивача за зустрічним позовом повідомити результати розгляду та погодження проєктів додаткових угод.

Листом від 28.12.2022 ВП ПАЕС ДП "НАЕК "Енергоатом" повернув вказаний проєкт додаткової угоди без підписання з посиланням на те, що з метою забезпечення реалізації комплексу заходів із посилання охорони та оборони ВП "Південноукраїнська АЕС" виникла необхідність в позаплановому перегляді об`єктової проектної загрози ядерних установок, тому виникла потреба у розробці та реалізації програми підвищення захищеності ВП ПАЕС у відповідності до нових наявних загроз із зміною концепції захисту та кардинальною зміною проектних рішень, що унеможливлює виконання зобов`язань по укладеним договорам із позивачем, тому враховуючи неможливість закінчення виконання сторонами взятих на себе зобов`язань через обставини, що виникли не з вини будь-якої із сторін договору, пропонує укласти додаткові угоди, якими зменшити обсяг робіт по договорам до обсягу, що фактично виконаний Корпорацією.

Листом від 30.12.2022 Корпорація направила ВП ПАЕС ДП "НАЕК "Енергоатом"  для підписання проєкт додаткової угоди №4 до договору щодо зменшення обсягу закупівлі до фактично виконаної, зміни протоколу погодження договірної ціни та календарного плану, виключивши з нього етап 9 "Експертиза проєкту в ДІЯРУ".

Листом від 13.01.2023 ВП ПАЕС ДП "НАЕК "Енергоатом" повернув вказаний проєкт додаткової угоди без підписання з посиланням на те, що строк дії договору закінчився 31.12.2022, тому укладення додаткової угоди до договору термін дії якого сплив, буде суперечити діючому законодавству України. 

Статтею 538 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

У той же час, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх (стаття 887 Цивільного кодексу України).

Отже, обов`язку підрядника виконати проектні роботи кореспондує обов`язок замовника прийняти та оплатити виконані роботи.

З огляду на викладене, надаючи правову оцінку змісту зазначених листів, суд апеляційної інстанції небезпідставно дійшов висновку, що позивач за зустрічним позовом втратив інтерес до подальшого виконання відповідачем за зустрічним позовом робіт за договором, пропонував останньому укласти додаткові угоди, якими зменшити обсяг робіт по договорам до обсягу, посилаючись на неможливість закінчення виконання сторонами взятих на себе зобов`язань через обставини, що виникли не з вини будь-якої із сторін договору.

Статтею 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції щодо доведеності відповідачем за зустрічним позовом  відсутності своєї вини у невиконанні робіт по етапу 9 календарного плану, та відсутності підстав для покладення на нього відповідальності у вигляді пені і штрафу за невиконання вказаних робіт, а зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню. 

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи при вирішенні спору за зустрічним позовом, фактично зводяться до незгоди його із наданою судом апеляційної інстанції оцінкою обставин справи та вказують на переоцінку доказів у справі, що суперечить положенням статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

Також касаційна скарга в частині оскарження відмови у задоволенні зустрічного позову не містить посилання на передбачені Господарським процесуальним кодексом України підстави касаційного оскарження та їх належного обґрунтування.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.2. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

7. Судові витрати

7.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 у справі №910/1692/23 в оскаржуваній частині залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                  В. Студенець

Судді                                                                                                              С. Бакуліна 

                                                                                                                      О. Кролевець