УХВАЛА

11 березня 2024 року 
м. Київ
cправа №  922/2315/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 

розглянувши матеріали касаційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2023
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024

за заявою Національної академії аграрних наук України
про закриття провадження

у справі 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Аграрна Компанія»,
до Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України»,
про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України.
Справа перебуває на стадії розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Татіщева О.Є., на якого ухвалою суду від 28.03.2017 покладено виконання обов`язків керівника ДП ДГ «Борки» ІОБ НААН».
21.02.2022 до суду від Національної академії аграрних наук України надійшла заява (вх.№4167) про закриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України».
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.06.2023 задоволено заяву Фонду державного майна України (вх.№4393 від 23.02.2023) про заміну учасника у справі. Замінено учасника у справі №922/2315/16 про банкрутство Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» - Національну академію аграрних наук України на процесуального правонаступника - Фонд державного майна України.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 відмовлено у задоволенні заяви Національної академії аграрних наук України про закриття провадження у справі (вх.№4167 від 21.02.2022).
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 у справі №922/2315/16 залишено без змін.
Заступник керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі №922/2315/16, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання Національної академії аграрних наук України та закрити провадження у справі.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №922/2315/16 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого (суддя - доповідач), Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 22.02.2024.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та вказує, що оскаржувані судові рішення прийнято судами першої та апеляційної інстанцій з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права (ст. ст. 2, 11, 86, 236, п. 2 ч. 1 ст. 231, 277 ГПК України, п. 13 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та матеріального права (п. 2 розділу III «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 02.10.2019 № 145- ІХ, ст. ст. 8, 58, 3 ч. 1 ст. 85, ч. 5 ст. 94, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 1, 44, ч. 5 ст. 48, ч. ч. 1-3 ст. 49, 50 Кодексу України з процедур банкрутства, при цьому, судами не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права, викладені у постановах Верховного Суду, а саме:
- в постанові від 18.11.2021 у справі № 1-24-7-5/297-06-7817 щодо заборон  застосування процедур банкрутства - санації та ліквідації за колом суб 'єктів - державних підприємств, окрім тих винятків, які прямо визначені в п. 2 розділу III «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 145-ІХ (сформовані на час винесення постанови - 18.11.2021) (на відміну від застосування трирічного терміну, висновки щодо застосування якого відсутні);
- в постановах від 18.11.2021 у справі № 1-24-7-5/297-06-7817, від 07.10.2020 у справі № 917/1230/15, від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15 щодо можливості закриття провадження у справі про банкрутство на підставі п. 9 ч. 1 ст. 90 КУзПБ ( п. 13 ч. 1 ст. 90 КУзПБ у редакції на час розгляду справи № 5023/2756/11) та п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, які хоча і не містять прямої вказівки на закриття провадження у справі про банкрутство з підстав обмеження у застосуванні подальших (після процедури розпорядження майном) процедур санації/ліквідації, проте застосування цих норм як підстав для закриття провадження у справі про банкрутство узгоджується із передбаченою законодавцем в ч. 1 ст. 49 КУзПБ можливістю закрити провадження у справі про банкрутство у процедурі розпорядження майном через встановлені в п. 2 розділу III «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 145-ІХ обмеження у застосуванні подальших (після процедури розпорядження майном) судових процедур (ст. 49 КУзПБ);
- в постанові від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15 щодо строкового характеру судових процедур банкрутства, в тому числі і процедури розпорядження майном;
- у постанові від 26.04.2023 у справі 924/1277/20 щодо закриття провадження у справі про банкрутство на підставі абз. 4 ч. З ст. 49 КУзПБ з наданням судом переваги саме такій процесуальній формі закінчення процедури розпорядження майном боржника у разі неможливості введення процедури санації чи відкриття ліквідаційної процедури;
- у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17 стосовно застосування принципу дії нормативно-правового акта у часі.
Також скаржник посилається на пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що висновок Верховного Суду щодо вирішення питання про закриття провадження у справі про банкрутство на момент ухвалення судами рішень за наслідками процедури розпорядження майном поза спливом трирічного терміну, передбаченого пунктом 2 розділу III Прикінцеві та Перехідні положення Закону № 145-ІХ, відсутній.
Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам  ст. ст. 287-291 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга відповідає вимогам ГПК України, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч. 1 ст. 294 ГПК України, наявні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України.
Відповідно до ч. 5 ст. 301 ГПК України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Положеннями ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що касаційну скаргу подано на постанову суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу про відмову у задоволенні заяви про закриття провадження у справі, на підставі ч. 5 ст. 301 ГПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про розгляд касаційної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Керуючись ст. ст. 8, 234, 235, 288, 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, яка подана на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі №922/2315/16.
2. Призначити до розгляду касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України у справі №922/2315/16 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу (із наданням доказів надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи) до 29 березня 2024 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 або на електронну адресу суду (kgs@supreme.court.gov.ua), через особистий кабінет в системі "Електронний суд". Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
4. Витребувати з Господарського суду Харківської області та/або Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №922/2315/16.

5. Повідомити учасників справи, що з 18 жовтня 2023 року введено в дію Закон від 29.06.2023 №3200-ІХ щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами (надалі - в ЄСІТС), яким встановлено, що:
- адвокати нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в ЄСІТС. Інші - реєструють свої електронні кабінети в добровільному порядку;
- касаційна скарга, відзив на касаційну скаргу та будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Особа, яка подає до суду процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення таких відомостей;
- особа, яка зареєструвала електронний кабінет, може подавати документи до суду в електронній формі виключно в ЄСІТС. Однак це не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі;
- якщо касаційна скарга подані до суду в електронній формі, то особа, яка подала скаргу, має подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі;
- учасникам справи, які мають електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення в електронній формі виключно через електронні кабінети в ЄСІТС, що не позбавляє права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою;
- процесуальні наслідки звернення до суду особи без реєстрації електронного кабінету встановлені Кодексом у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду. Такі наслідки застосовуються судом також, якщо інтереси особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, представляє адвокат.

6. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          С.В. Жуков

Судді                                                                                          В.І. Картере

                                                                                                           К.М. Огороднік