УХВАЛА

29 січня 2024 року 
м. Київ

Справа №  910/5740/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі

за позовом: 1) Міністерства оборони України, 2) Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд"

до: 1) фізичної особи - підприємця Пустової Людмили Леонідівни, 2) фізичної особи - підприємця Туманік Ганни Георгіївни, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Кабінету Міністрів України,

про визнання права власності та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 (повний текст складено 06.12.2023), ухвалену за результатами перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 у справі №   910/5740/21. Вказана касаційна скарга була подана до Верховного Суду 01.01.2024 представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" - адвокатом Крилевцем Є. С. через підсистему "Електронний суд".

Згідно із протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 08.01.2024 для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі №   910/5740/21 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючий, Дроботова Т. Б., Чумак Ю. Я.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА", Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України, за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 15 цього Кодексу суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Так, за змістом пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Відповідно до частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом позову у цій справі є 6 вимог майнового характеру про:
- визнання за Державою Україна в особі Міністерства оборони України права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 200, літера "А", загальною площею 34,6   мІ, що знаходиться за адресою: вул. Бориспільська, буд. 43, м. Київ; 
- визнання за Державою Україна в особі Міністерства оборони України права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 201, літера "А", загальною площею 40,2   мІ, що знаходиться за адресою: вул. Бориспільська, буд. 43, м. Київ;
- визнання за Державою Україна в особі Міністерства оборони України права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 201, літера "А", загальною площею 384,7 мІ, що знаходиться за адресою: вул. Бориспільська, буд. 47, м. Київ; 
- витребування шляхом вилучення у фізичної особи - підприємця Пустової Людмили Леонідівни нерухомого майна - нежитлового приміщення № 200, літера "А", загальною площею 34,6 мІ, на вул. Бориспільській, буд. 43, м. Київ, та передачу його Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію; 
- витребування шляхом вилучення у фізичної особи - підприємця Туманік Ганни Георгіївни нерухомого майна - нежитлового приміщення № 201, літера "А", загальною площею 40,2 мІ, на вул. Бориспільській, буд. 43, м. Київ, та передачу його Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію; 
- витребування шляхом вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" нерухомого майна - нежитлового приміщення № 201, літера "А", загальною площею 384,7 мІ, на вул. Бориспільській, буд. 47, м. Київ, та передачу його Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в експлуатацію.

За змістом додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 у справі №   910/5740/21 вартість нежитлового приміщення № 200, літера "А", загальною площею 34,6 мІ, що знаходиться за адресою: вул. Бориспільська, буд. 43 м. Київ, становить 10   949,00 грн; вартість нежитлового приміщення № 201, літера "А", загальною площею 40,2 мІ, що знаходиться за адресою: вул. Бориспільська, буд. 47, м. Київ, становить 12 741,00 грн; вартість нежитлового приміщення № 201, літера "А", загальною площею 384,7 мІ, що знаходиться за адресою: вул. Бориспільська, буд. 47, м. Київ, становить 107 311,00 грн. Тобто, предметом позову є 6 вимог майнового характеру на загальну суму 262 002,00 грн, що є меншим, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2021 - 1   135   000,00 грн).

Звертаючись із касаційною скаргою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" частково не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції. Також Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" у касаційній скарзі посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Проте скаржник не наводить випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" не містять обґрунтування щодо необхідності відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відсутні підстави для висновку про можливість відкриття касаційного провадження за його касаційною скаргою у цій справі, зважаючи на таке.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України"). Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з особливого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Верховний Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". 

Однак касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" не містить обґрунтування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі №   910/5740/21, оскільки подана касаційна скарга не містить обґрунтування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, то клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" про поновлення строку на касаційне оскарження слід залишити без розгляду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 22.11.2023 №10-р(ІІ)/2023 щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (щодо процесуальних фільтрів касаційної інстанції) та визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (щодо ціни позову для визначення малозначних справ у цивільному процесі). Пункти 1, 5 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, які визнані неконституційними, втрачають чинність через 6 місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Отже зазначене рішення Конституційного Суду України не стосується застосування положень Господарського процесуального кодексу України, а саме частини 5 статті 12 та пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та не визнає неконституційним процесуальні фільтри в касаційній інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 232, 234, 235, 287, 293, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВРА" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі №   910/5740/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                            Н. О. Багай

Судді                                                                                                                         Т. Б. Дроботова

                                                                                                                                  Ю. Я. Чумак