УХВАЛА

15 січня 2024 року 
м. Київ
cправа №  916/2053/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 
про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат

у справі за позовом  ОСОБА_2 
до  ОСОБА_1 
про стягнення 27 518 грн та 100 000 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

1.            У травні 2023 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_3 ) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), в якій просила субсидіарно стягнути із засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕСОРО МАРІН" - ОСОБА_1 , заподіяну Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕСОРО МАРІН" смертю її сина, ОСОБА_4 , у розмірі:  27518,00 грн - витрат, понесених ОСОБА_2 на ритуальні товари та послуги з поховання її померлого сина ОСОБА_4 ; 10 000 доларів США - невиплаченої суми компенсації ОСОБА_2 за смерть її сина ОСОБА_4 , які належало виплатити за Трудовим договором; 50 000 доларів США - втраченої страхової виплати внаслідок приховання страховки від сина ОСОБА_2 ; 40 000 доларів США - компенсації моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 смертю її сина ОСОБА_4 , що стала результатом протиправних дій ТОВ "ТЕСОРО МАРІН" та його подальшої ліквідації ОСОБА_1 .
2.          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.05.2023 відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України та роз`яснено позивачці, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та віднесений до юрисдикції місцевих загальних судів.
3.            04.10.2023 Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою ухвалу суду першої інстанції скасував, справу передав на розгляд до суду першої інстанції.
4.          14.12.2023 Верховний Суд ухвалив постанову, якою   постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 скасував, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.05.2023 у справі № 916/2053/23 залишив у силі.
5.          28.12.2023 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить ухвалити додаткову постанову у справі, якою стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді касаційної інстанції в сумі 76 000,00 грн. Також ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на подання доказів щодо підтвердження розміру цих витрат.
6.          15.01.2024 заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Суду.
7.          Верховний Суд розглянув заяву та клопотання про поновлення строку  дійшов таких висновків. 
8.          Пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
9.          Пунктом 1 частини третьої статті 123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
10.          Відповідно до частини першої статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
11.                  За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина друга статті 126 ГПК України).
12.          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
13.          Поряд з цим згідно з вимогами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
14.          Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
15.          У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
16.          Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі 910/16803/19).
17.          Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21 та пункт 20 постанови від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21).
18.          Вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)).
19.          У випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, учасник справи має дотримуватися встановленого пунктом 2 частини восьмої статті 129 ГПК України п`ятиденного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат, а в разі його пропуску- належним чином обґрунтувати поважність причин (пункт 24 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 918/853/20).
20.           ОСОБА_1 зазначає, що в касаційній скарзі було наведено попередній розрахунок витрат на правову допомогу, де зазначено, що витрати на правничу допомогу, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із переглядом справи в суді касаційної інстанції становлять 76 000 грн, докази щодо розміру витрат будуть подані у встановленому ГПК України порядку протягом п`яти днів після ухвалення судом касаційної інстанції судового рішення у цій справі.
21.          Також ОСОБА_1 вказує, що касаційний розгляд справи здійснювався у спрощеному провадженні без виклику сторін, постанову Верховний Суд ухвалив 14.12.2023, копію якої була отримана представницею заявника Музичко Р.В. 21.12.2023 через електронну адресу зареєстровану в Електронному суді (ЄСІТС), тобто про винесення постанови касаційним судом представниця ОСОБА_1 змогла дізнатися вже після спливу встановленого законом п`ятиденного строку, що позбавило її можливості в межах встановленого строку подати відповідну заяву про винесення додаткового рішення, а також подати докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом справи судом касаційної інстанції, тому просить визнати поважними причини пропуску строку встановленого частиною восьмою статті 129 ГПК України та поновити строк для подачі доказів на підтвердження судових витрат на правничу допомогу.
22.          Згідно з частиною четвертою статті 13 ГПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
23.          Відповідно до статті 118 вказаного Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
24.          Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
25.          При цьому ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
26.          Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому наявність таких обставин має підтверджуватися належними доказами.
27.          Постанову Верховного Суду ухвалено 14.12.2023 у порядку письмового провадження без виклику сторін, тому докази на підтвердження витрат на правову допомогу ОСОБА_1 мав право подати до 19.12.2023. Враховуючи, що постанову отримано заявником 21.12.2023, тому зазначені докази ОСОБА_1 мав право подати до 26.12.2023. 
28.          Разом з тим клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 подав  28.12.2023, тобто з пропуском 5-денного строку, встановленого частиною восьмою статті 129 ГПК України.
29.          Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі та у заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 не обґрунтовував неможливість подання доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу до ухвалення постанови судом касаційної інстанції, а також у заяві про ухвалення додаткового рішення заявник не наводить мотивованого обґрунтування щодо неможливості подання таких доказів протягом п`яти днів з моменту вручення повного тексту постанови суду касаційної інстанції.
30.          Зважаючи на викладене, Верховний Суд не вбачає об`єктивно непереборних обставин, які унеможливили надання доказів суду касаційної інстанції в межах визначеного ГПК України 5-денного строку, тому причини пропуску цього строку Суд визнає неповажними та відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання доказів розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/2053/23.
31.          З огляду на те, що ОСОБА_1 не дотримався вимог частини восьмої статті 129 ГПК України щодо строку подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, і у задоволенні заявленого клопотання про поновлення строку відмовлено, Верховний Суд дійшов висновку залишити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/2053/23 без розгляду.

Керуючись статтями 123, 129, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1  про поновлення строку на подання доказів розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/2053/23.
2.          Заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі № 916/2053/23 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню. 

Головуючий                                                                                        І. Кондратова

Судді                                                                                                  Г. Вронська 

                                                                                                           Н. Губенко