УХВАЛА

26 січня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/7514/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду 
Колос І.Б.,
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 
у справі № 910/7514/21
за позовом приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель"
до товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К"
про захист порушеного права інтелектуальної власності, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" (далі - ТОВ "ТФ-К"), через підсистему "Електронний суд", 02.01.2024 звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 у справі №   910/7514/21 (повний текст постанови складено 13.12.2023), справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 у справі №   910/7514/21 визначено колегію суддів у складі: Колос   І.Б. (головуючий), судді Бенедисюк І.М., Малашенкова Т.М.
Перевіривши матеріали цієї скарги,   Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2)   якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287   цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287   цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, правовідносини, до яких ця норма повинна застосовуватись і який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає його неправильність.
Оскаржуючи у касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення. При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
При цьому слід зазначити, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1,     4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі має обов`язково наводитись обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частиною першою статті 300 ГПК України унормовано, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Отже правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладаються саме на заявника касаційної скарги.
У своїй касаційній скарзі скаржник посилається на порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права, зокрема, приписів статей 81, 86, 101, 102, 104, 236, 316 ГПК України, зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не врахував та не здійснив належного дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, а саме не врахував вказівки, які були зазначені у постанові Верховного Суду від 19.10.2023 у справі № 910/7514/21, порушивши пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України.
Однак скаржник не виконав вимоги приписів процесуального законодавства, оскільки не зазначив висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які не враховані судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, зміст касаційної скарги зводиться до висловлення незгоди із оскаржуваним судовим рішенням у контексті вказівок, викладених у постанові суду касаційної інстанції, при направленні справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Суд звертає увагу, що у разі оскарження судового рішення з підстав не дослідження доказів у справі, підставою касаційного оскарження судового рішення є пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України. Якщо скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
З наведеного убачається, що скаржник не зазначає конкретну підставу на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої статтею 287 цього Кодексу підстави, з наведенням норми права, яку на думку скаржника порушено судом апеляційної інстанції та не обґрунтовує підставу касаційного оскарження з урахуванням пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України, якщо вважає, що судом не було належним чином досліджено докази у справі.
Водночас Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у тексті касаційної скарги.
З огляду на наведене, касаційна скарга ТОВ "ТФ-К" не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. 
Приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Для усунення недоліків касаційної скарги, скаржнику необхідно виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме обґрунтувати порушення норм процесуального права у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) абзацу 1 частини  другої статті 287 ГПК України як на підставу касаційного оскарження судового рішення. 
Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу ТОВ "ТФ-К" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до положень статей 174, 292 ГПК України.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 6 ГПК України (у редакції Закону від 29.06.2023 № 3200-IX) особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Суд звертає увагу, що реєстрація в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.
Отже учасники справи можуть подавати процесуальні документи до суду через електронний кабінет в ЄСІТС або в паперовій формі.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1.   Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 у справі №   910/7514/21 залишити без руху.
2.   Надати товариству з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. 
3.   Документи про усунення недоліків направляти поштою на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул.   О.   Копиленка,   6, м. Київ, 01016 або через підсистему "Електронний суд". 
4.   Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "ТФ-К", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                     І.   Колос