УХВАЛА

26 січня 2024 року 
м. Київ
cправа №  921/2/21(921/461/22) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Картере В. І., Огородніка К. М.,

перевіривши  матеріали  касаційної   скарги    ОСОБА_1   (вх.№6322/2023)  

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023
у cправі № 921/2/21 (921/461/22) 
за позовом Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" в особі ліквідатора Шимечка А.Я.
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Венком"
за участю  третіх осіб, що не заявлять самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Кооператив "Союз", 2) ОСОБА_2 
про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки та визнання права власності
в межах справи № 921/2/21
про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод"

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/2/21 про банкрутство ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод". 
У вересні 2022 року ліквідатор ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" Шимечко А.Я. подав позовну заяву про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ "Венком" на користь ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" земельну ділянку для житлових, житлово-будівельних, гаражно і дачно-будівельних кооперативів площею 1,5 га, кадастровий номер 6110100000:02:011:0019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та про визнання право власності на неї за ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод".
06.03.2023 рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі №921/2/21(921/461/22) в задоволенні позову відмовлено.
10.08.2023 постановою Західного апеляційного господарського суду (повний текст постанови складено 22.08.2023)т рішення Господарського Тернопільської області від 06.03.2023 у справі №921/2/21(921/461/22) скасовано в частині відмови у позові про витребування земельної ділянки. У цій частині прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ "Венком" на користь ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" земельну ділянку для житлових, житлово-будівельних, гаражно і дачно-будівельних кооперативів площею 1,5 га, кадастровий номер 6110100000:02:011:0019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В решті оскаржуване рішення залишено  без змін. Стягнуто з ТОВ "Венком" в дохід Державного бюджету України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 270   313,86 грн. Стягнуто з ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" в дохід Державного бюджету України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 270   313,86 грн. Доручено Господарському суду Тернопільської області видати відповідні накази.
11.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21(921/461/22).
Також ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення дії оскаржуваного судового рішення та подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
15.09.2023 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., суддів: Погребняка В.Я., Васьковського О.В.
03.10.2023 ухвалою Верховного Суду відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21(921/461/22), повернення касаційної скарги без розгляду або залишення касаційної скарги без руху, до надходження оригіналів матеріалів справи до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
23.10.2023 до Верховного суду надійшли матеріали справи №921/2/21(921/461/22).
06.11.2023 ухвалою Верховного Суду відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21(921/461/22). Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21(921/461/22) залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме. надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 357 734,50 грн за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21(921/461/22).
12.12.2023 розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №29.2-02/3477 у зв`язку з перебуванням судді Білоуса В. В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №921/2/21(921/461/22).
12.12.2023 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 921/2/21(921/461/22) визначено склад колегії суддів: головуючий - Пєсков В. Г. (суддя-доповідач), судді: Картере В. І., Огороднік К. М.
ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 921/2/21(921/461/22) у встановлений строк подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання про усунення недоліків по сплаті судового збору, відповідно до якого скаржник просить звільнити її від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті  8 Закону України "Про судовий збір" (клопотання надійшло до Верховного Суду 08.01.2024).
Перевіривши матеріали касаційної скарги, з урахуванням клопотання про усунення недоліків по сплаті судового збору, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діяла на час подачі позову, ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становила 1,5 % ціни позову, але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 163 ГПК України).
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) -це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. 
Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Правовий висновок щодо визначення ставки судового збору, що підлягає сплаті за розгляд майнового спору у позовному провадженні в межах справи про банкрутство боржника викладений Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 04.04.2021 у справі № 905/1818/19.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору іпотеки експертна грошова оцінка спірної земельної ділянки, зроблена ПП "Галицькі землі" становить 12 013 950,00 грн. 
Отже, звертаючись до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі                                             № 921/2/21(921/461/22), скаржнику належало сплатити судовий збір, виходячи з вартості спірного майна, у розмірі 360 418,50 грн (12 013 950,00х 1,5%) х200%).
Натомість скаржником надано докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 2 684 грн (копія фіскального чеку  від 11.09.2023), тобто у меншому розмірі, ніж передбачено законом.
При цьому ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті  8 Закону України "Про судовий збір". 
Клопотання обґрунтоване тим, що наразі ОСОБА_1 оскаржуються судові рішення в декількох аналогічних справах: №921/2/21(921/461/22), № 921/2/21(921/462/22), № 921/2/21(921/463/22), і сумарне навантаження по сплаті судового збору у цих справах складає 1   613   194,50 грн, що є надмірною сумою для заявника касаційної скарги, оскільки відповідно до Податкової декларації платника Єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за попередній календарний рік (2022) становить 1   550   000 грн. 
При цьому скаржник посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29.11.2023 у справі №906/308/20, згідно з яким положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до відповідача - фізичної особи    за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою.
Скаржник наголошує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. 
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, Суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.
Відповідно  до  практики  Європейського  суду  з  прав  людини  положення  пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див. рішення суду від 28.10.1998 у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, № 32).
Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див. рішення суду від 28.11.2006 у справі "Апостол проти Грузії", заява №40765/02). При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дію в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 у справі "Станков проти Болгарії", заява №68490/01).
Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом ("Голдер проти Сполученого Королівства" і "Z та інші проти Сполученого Королівства").
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. 
Частиною другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.
З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Разом з цим особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору, повинна надати докази того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. 
Колегія суддів зазначає, що положення статей ГПК України та Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. 
Такими доказами може слугувати довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік, перелік банківських рахунків із зазначенням коштів на них.
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.
При цьому особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.
Оцінивши доводи клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку, що наданий скаржником в обґрунтування своїх вимог доказ - копія Податкової декларації платника Єдиного податку - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2022 рік, не підтверджує відсутності у скаржника - фізичної особи інших видів доходів, отриманих нею за попередній календарний рік як фізичною особою. Тобто ОСОБА_1 не вжито всіх можливих заходів для доведення відсутності реального доходу як підстави для звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Суд акцентує, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена, зокрема, довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржник - фізична особа ОСОБА_1 належним чином не підтвердила, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік.
Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. 
Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_1 оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21 (921/461/22) підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: подати до Суду документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 357 734,50 грн.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292 ГПК України, статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд,- 
У Х В А Л И В:
1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21 (921/461/22).
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21 (921/461/22) - залишити без руху.
3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          В. Пєсков

Судді                                                                                                    В. Картере

                                                                                                    К. Огороднік