ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року 
м. Київ
cправа №  916/1592/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуючої, Волковицької Н. О., Мачульського Г. М.,
за участю секретаря судового засідання - Салівонського С. П.
представників учасників справи:
прокуратури - Шапка І. М.,
Департаменту міського господарства Одеської міської ради - Доброва А. В.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар-Сіті" - Медведенко А. А., 
Одеської міської ради - Бондаренко І. О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар-Сіті"
на рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 
(суддя Щавинська Ю. М.)
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2023
(судді Богатир К. В., Поліщук Л. В., Таран С. В.)
у справі за позовом Департаменту міського господарства Одеської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар-Сіті",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Одеської міської ради,
за участю Одеської обласної прокуратури
про розірвання договору та зобов?язання вчинити певні дії
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар-Сіті"
до Департаменту міського господарства Одеської міської ради,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом: Одеської міської ради та Комунального підприємства "Одескомунтранс",
про внесення змін до умов договору,
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог 
1.1. Департамент міського господарства Одеської міської ради (далі - Департамент) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз" (далі - ТОВ "Союз"), в якому просив:
- розірвати договір оренди майна з інвестиційними зобов?язаннями від 11.11.1999, укладеного Управлінням житлово-комунального господарства та ТОВ "Союз";
- зобов?язати ТОВ "Союз" повернути Департаменту орендоване майно відповідно до умов укладеного договору, а саме основні фонди: Одеське міське сміттєзвалище "Дальницькі кар?єри", розташоване на території Овідіопольского та Біляївського районів Одеської області, та автобазу, розташовану за адресою: м.    Одеса, вул. Марії Демченко, 30.
1.2. Позов мотивував тим, що договір суперечить вимогам чинного законодавства України, а саме положенням   Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який містить пряму заборону на передачу та перебування місць розміщення та захоронення відходів, полігонів, сховищ тощо у користування приватних осіб, зважаючи на статус та значення таких об`єктів. На думку позивача, зміна законодавства та віднесення місць видалення відходів до об`єктів, що не можуть бути передані в оренду, у розумінні частини першої статті 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є істотною зміною обставин, зважаючи на те, що відповідними положеннями законодавства сторони керувались під час укладання договору оренди. При цьому, ані Департамент, ані ТОВ "Союз" не могли передбачити такі зміни при укладенні спірного договору від 11.11.1999. В іншому випадку відповідний договір від 11.11.1999 не укладався би, оскільки він прямо суперечить законодавству України, що свідчить про те, що така зміна обставин є істотною.
1.3. У судовому засіданні 05.09.2022 представник відповідача повідомив суд про зміну найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліар-Сіті" (далі - ТОВ "Кліар-Сіті") із наданням відповідних доказів.
1.4. ТОВ "Кліар-Сіті" звернулося до Господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою, в якій просило суд внести зміни до договору оренди майна з інвестиційними зобов?язаннями від 11.11.1999 № 1с/195, виклавши його у редакції, наведеній в прохальній частині зустрічної позовної заяви.
1.5.  Мотивувало зустрічний позов тим, що, враховуючи законодавство та обставини, які діяли на момент укладання договору від 11.11.1999 № 1с/195, та законодавство, яке змінилось під час дії укладеного договору, взаємовідносини сторін договору, з огляду також на майнові інтереси сторін та суспільні інтереси територіальної громади, виникла необхідність внести зміни до договору. Тому ТОВ "Кліар-Сіті запропонувало викласти договір від 11.11.1999 № 1с/195 у новій редакції, визначити та закріпити важливі та істотні умови договору, а також їх виконання, зокрема визначити розмір та порядок сплати орендної плати за користування майном, не зважаючи на виконання Товариством інвестиційних зобов`язань.
2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами 
2.1. Рада Міністрів Української РСР розпорядженням від 28.10.1974 №   885-р прийняла пропозиції облвиконкомів і Севастопольського міськвиконкому про вилучення з користування колгоспів / за згодою загальних зборів колгоспів /, радгоспів, лісгоспзагів та інших землекористувачів 2670,17 гектара земель, з них 1074,63 гектара орних і 5,98 гектара багаторічних плодових насаджень та надала їх підприємствам, установам і організаціям під будівництво житлових і культурно-побутових об`єктів, ліній електропередачі, шляхів, зрошувальних систем та для інших потреб на умовах і в розмірах згідно з додатками № 1-31; вирішила надати землі провадити в міру їх освоєння за призначенням, земельні ділянки, що надаються в тимчасове користування, повернути після закінчення строку користування попереднім землекористувачам у стані, придатному для господарського використання.
2.2. Біляївська районна рада народних депутатів у 1990 році було видала Одеській міській раді народних депутатів Державний акт на право користування землею №033803, яким за землекористувачем закріплюється в безстрокове та безоплатне 35,8 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, земля надана для розміщення міського звалища.
2.3. Також у 1990 році Овідіопольська районна рада народних депутатів видала Одеській міській раді народних депутатів Державний акт на право користування землею № 033801, яким за землекористувачем закріплюється в безстрокове та безоплатне 60,4 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, земля надана для розміщення міського звалища.
2.4. В матеріалах справи наявний паспорт місця видалення відходів (МВВ) за реєстраційним номером № 514011010, згідно з яким МВВ є Одеське міське звалище "Дальницькі кар`єри", код і вид операції з видалення відходів: Д5 - скидання на спеціально обладнані звалища, площа, зайнята МВВ - 96,2 га.
2.5. 10.09.1999 прийнято розпорядження Одеського міського голови № 1004-01/р "Про прийняття заходів стимулювання діяльності суб`єктів господарювання в галузі з відходами" про передачу Комунальним автотранспортним підприємством у встановленому законом порядку звалища Дальницькі кар`єри на баланс ТОВ "Союз".
2.6. 14.10.1999 прийнято розпорядження Одеського міського голови № 1114-01р "Про внесення змін і доповнень до розпорядження від 10.09.1999 № 1004-01/р "Про прийняття заходів стимулювання діяльності суб`єктів господарювання в галузі з відходами", яким внесені зміни і доповнення до розпорядження № 1004-04/р, зокрема:
- Комунальному автотранспортному підприємству (Мартинюк В.В.) передати функції орендодавця на звалище "Дальницькі кар`єри", яке розташоване за адресою: Одеська обл., Овідіопольський та Біляївський райони Управлінню житлово-комунального господарства міськвиконкому (Кириченко О.Л.);
- Комунальному підприємству "Відпочинок" (Копач В.Ф.) передати функції орендодавця на автобазу, яка розташована за адресою: вул. Марії Демченко, 30, управлінню житлово-комунального господарства міськвиконкому (Кириченко О.Л.);
- Управлінню житлово-комунального господарства міськвиконкому передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Союз" у довгострокову оренду на 49 років звалище "Дальницькі кар`єри" та   частину автобази (згідно з додатком), за умови інвестиційних внесків у розвиток галузі у розмірі 2500000 грн;
- орендна плата за весь термін дії договору оренди погашається всією сумою внесених інвестицій.
2.7. 11.11.1999 Управління житлово-комунального господарства, правонаступником якого є Департамент міського господарства Одеської міської ради, (Орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз" (наразі ТОВ "Кліар-Сіті") (Орендар) уклали договір оренди майна з інвестиційними зобов`язаннями, згідно з яким з метою підвищення ефективності використання майна комунальної власності, а також з метою   залучення додаткових грошових коштів, поліпшення екологічної та санітарно-епідеміологічної обстановки в місті Одесі Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду та користування основні фонди: Одеське міське звалище "Дальницькі кар`єри", розташоване на території Овідіопольського та Біляївського районів Одеської області, та автобазу, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 30.
2.8. Умови договору:
- строк дії договору оренди - 49 років: з 20.11.1999 по 20.11.2048 (пункт 1.2);
- вказане в договорі майно має бути передане в оренду протягом 10 днів з дня підписання даного договору. Передача майна в оренду здійснюється у відповідності до акта прийому-передачі майна (додаток 1), який є невід`ємною частиною договору (пункти 2.1, 2.2);
- після закінчення договору оренди майно, придбане за рахунок інвестицій та амортизаційних відрахувань, передається у власність міськвиконкому (пункт 2.3);
- у зв`язку з внесенням інвестицій, орендна плата, на підставі розпорядження Одеського міського голови від 10.09.1999 № 1004-01/с зі змінами та доповненнями, протягом строку дії договору оренди не стягується (пункт 3);
- орендар зобов`язується: в строк до 01.10.2001 внести інвестиції згідно з даним договором на загальну суму 2 500 000 грн; до 31.12.1999 ввезти на територію України, прийняти на баланс підприємства та зареєструвати у встановленому порядку обладнання на суму 500 000 грн; один раз на квартал не пізніше 10 числа наступного за кварталом місяця   надавати Орендодавцю звіт про придбані за рахунок інвестицій основні фонди та суми нарахованої амортизації на ці фонди; узгоджувати цінову політику по вивозу побутових відходів з міськвиконкомом; використовувати отримане в оренду майно у відповідності з його призначенням, умовами даного договору та нормами пожарної безпеки; своєчасно сплачувати податок на землю; використовувати амортизаційні відрахування на відновлення орендованого майна; узгоджувати з Орендодавцем питання передачі орендованого об`єкта в суборенду; у випадку припинення договору оренди повернути Орендодавцю орендоване майно у належному стані з урахуванням його зносу та використання (пункти 4.1 - 4.9);
- орендар має право: самостійно здійснювати діяльність в межах, визначених Статутом створеного ним господарського товариства, діючим законодавством та даним договором; передавати частину майна для використання за цільовим призначенням іншим підприємствам та фізичним особам за узгодженням з Орендодавцем; Орендар не відповідає за зобов`язаннями Орендодавця (пункти 5.1- 5.3).
- орендодавець має право виступати з ініціативою внесення змін у договір оренди або його розірвання у випадку невикористання майна протягом 3-х місяців, або   порушення умов цього договору (пункт 7.3);
- умови договору діють протягом всього строку дії договору, а також у випадках, коли після його укладання законодавством встановлені правила, які погіршують положення сторін (пункт 9.1);
- зміна або розірвання договору можливо лише за згодою сторін. Зміна або доповнення, які вносяться в договір, розглядаються сторонами протягом 20 днів. Одностороння відмова від виконання договору або одностороннє внесення змін не дозволяється (пункт 9.2);
- договір може бути розірваний: за згодою сторін, за рішенням Арбітражного суду, у випадку невиконання Орендарем пунктів 4.1; 4.2, у випадках, передбачених діючим законодавством (пункт 9.3);
- після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право на його продовження у випадку добросовісного виконання ним умов договору (пункт 9.4);
- дія договору оренди припиняється у випадках: закінчення строку, загибелі об`єкту оренди, достроково за згодою сторін або за рішенням Арбітражного суду, банкрутства Орендатора (пункт 9.6);
- ввезене у вигляді інвестицій згідно даного договору обладнання та/або грошові кошти використовуються виключно для цілей даного договору. Підприємство самостійно за свій рахунок забезпечує виконання або оплату всіх митних зобов`язань, пов`язаний з імпортом та реєстрацією інвестицій та вводом їх в експлуатацію. Відчуження майна, придбаного за рахунок інвестицій та амортизаційних нарахувань, не може здійснюватися без погодження Орендодавця (пункти 10.1 - 10.3).
2.9. На виконання умов укладеного договору 11.11.1999 сторони склали і підписали акт приймання-передачі майна, згідно з яким   КП "Відпочинок" передало, а ТОВ "Союз" прийняло будівлю   автобази та виробничі   майстерні. Відповідний акт погоджено начальником Управління житлово-комунального господарства.
2.10. 11.01.2006 Одеська міська рада та ТОВ "Союз" строком на 5 років уклали договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 1600   кв. м., що знаходиться у місті Одесі, вул. Марії Демченко, 30, для експлуатації та обслуговування існуючої автобази, у тому числі угіддя: під проїздами, проходами та площадками   1600 кв. м.
2.11. У додатковому договорі (угоді) про поновлення договору оренди землі від 03.03.2014 за взаємною згодою та, керуючись рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 № 2896-VI, Одеська міська рада та ТОВ "Союз" дійшли згоди поновити договір оренди землі від 11.01.2006 терміном на 10 років.
2.12. Пунктом 3.1 договору (в редакції додаткового договору) визначено, що договір укладено на земельну ділянку, площею 0,1600 га, терміном на 10 років, до початку реалізації планувальних рішень району, для експлуатації та обслуговування існуючої автобази.
2.13. Крім того 11.01.2006 Одеська міська рада та ТОВ "Союз" уклали ще один договір оренди землі, строком на 10 років, предметом якого є земельна ділянка, загальною площею 14 600 кв. м., що знаходиться у місті Одесі, вул. Марії Демченко, 30, для експлуатації та обслуговування існуючої автобази, у тому числі угіддя: під капітальною забудовою   1692 кв.   м., під проїздами, проходами та площадками   12   908   кв. м. Відповідно до пункту 2.2. договору на земельній ділянці розташовані нежилі будівлі, які експлуатуються ТОВ "Союз" на підставі договору від 11.11.1999 № 1с/195.
2.14. У додатковому договорі про поновлення договору оренди землі на підставі рішення Одеської міської ради від 08.11.2017 № 2707-VII сторони дійшли згоди поновити договір оренди землі від 11.01.2006, укладений Одеською міською радою та ТОВ "Союз" щодо земельної ділянки площею 1,4600 га, на 20 років.
2.15. Листом від 21.06.2022 ТОВ "Союз" звернулось до Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Комунального підприємства "Одескомунтранс" з проханням надати (провести) рецензію звіту про оцінку майна, визначити балансоутримувача майна, підписати додаткову угоду.
2.16. Листом від 07.07.2022 Департамент міського господарства Одеської міської ради повідомив ТОВ "Союз" про продовження строку розгляду звернення.
2.17. Листом від 01.08.2022 Департамент міського господарства Одеської міської ради повідомив ТОВ "Союз" про те, що подана позовна заява про розірвання договору та повернення майна.
2.18. Також суди установили, що між сторонами існувала низка судових проваджень.
Щодо справи № 916/575/17
2.18.1. У березні 2017 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, Великодальницької сільської ради, Новодолинської сільської ради звернувся до суду з позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради та ТОВ "Союз" про визнання недійсним договору оренди майна з інвестиційними зобов`язаннями від 11.11.1999.
2.18.2. Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 та постановою Верховного Суду від 30.05.2018, в задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.
Щодо справи № 30-33-31/19-10-1009
2.18.3. У 2011 році Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеської міської ради, звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз" про розірвання договору оренди від 11.11.1999 № 1с/195.
2.18.4. Рішенням суду від 16.01.2012 у задоволенні позову Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради відмовлено повністю.
2.18.5. При цьому при розгляді справи з поданих відповідачем документів судом було встановлено виконання належним чином ТОВ "Союз"   своїх зобов`язання, передбачених у п. 4.1 та п. 4.2 договору, а саме: у 1999 році було придбано та прийнято на баланс основні засоби на суму 576 410 грн. 33 коп.; у період з 1999 по 2001 внесено інвестицій у вигляді майна на суму 2 542 281 грн. 75 коп. Зазначене, зокрема підтверджується наданими до матеріалів справи інформаційними повідомленнями про внесення іноземних інвестицій.
Щодо справи № 25-26-12/12-10-473
2.18.6. Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.11.2010 у справі №   25-26-12\12-10-473, яке набрало законної сили, та оскаржено не було, зокрема, визнано за ТОВ "Союз"   відповідно до договору оренди майна з інвестиційними зобов`язаннями від 11.11.1999   № 1с/195 право користування Одеським міським звалищем "Дальницькі кар`єри", розташованим на території Біляївського та Овідіопольського районів Одеської області та автобазою, розташованою в м. Одесі, вул.Марії Демченко, 30.; зобов`язано Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, Комунальне підприємство "Одескомунтранс" не чинити перешкоди ТОВ "Союз"   у користуванні переданими за договором оренди майна з інвестиційними зобов`язаннями № 1с/195 від 11.11.1999 Одеським міським звалищем "Дальницькі кар`єри", розташованим на території Біляївського та Овідіопольського районів Одеської області, та автобазою, розташованою в м. Одесі, вул. Марії Демченко, 30.
3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.1. Господарський суд Одеської області від 03.05.2023 задовольнив первісний позов та відмовив у задоволенні зустрічного позову.
3.2. Зазначив, що правові, економічні та організаційні відносини, пов?язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна врегульовані Законом України "Про оренду державного комунального майна" в редакції, чинній на момент звернення з позовом. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 3 названого Закону не можуть бути об`єктами оренди, зокрема, спеціально відведені місця чи об`єкти, призначені для захоронення відходів (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо). Предметом договору, вимоги про розірвання якого заявлені, є спеціально відведене місце, призначене для захоронення відходів. Тому законодавча зміна статусу майна та віднесення його до категорії майна, що не може бути передано в оренду, є підставою для розірвання договору на підставі частини другої статті 652 ЦК України, адже доведено наявність істотної зміни обставин. При цьому послався на правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від 17.06.2008 по справі № 3-2189кс08, відповідно до якої законодавча зміна статусу майна та віднесення його до категорії майна, що не може бути передано в оренду, є підставою для розірвання договору.
3.3. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив з того, що висновки про обґрунтованість вимог позивача за первісним позовом в свою чергу виключають можливість задоволення зустрічного позову та внесення змін до умов спірного договору. Крім того, питання щодо внесення змін до договору щодо орендної плати є прерогативою Одеської міської ради як представника територіальної громади у спірних правовідносинах, а також землекористувача відповідної земельної ділянки, на якій розташоване сміттєзвалище.
3.4. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 05.10.2023 залишив рішення суду першої інстанції без змін.
3.5. Вказав, що відповідно до імперативних положень   Закону України "Про оренду державного та комунального майна"   в чинній редакції, міське звалище не може бути об`єктом оренди. Тобто даний об`єкт не може бути об`єктом оренди та, відповідно, відсутні підстави для передачі його у платне користування.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування
4.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліар-Сіті" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 (повний текст складений та підписаний 10.10.2023), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю та задовольнити зустрічний позов.  
4.2. Зазначає, що суди застосували положення статті 652 ЦК України без урахування висновку щодо застосування цієї норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №   910/9859/18, від 25.02.2020 у справі №   922/2279/19.
4.3. Крім того, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень частини другої статті 3 та частини другої Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про оренду державного комунального майна".
4.4. За доводами скаржника, прийняття Верховною Радою України Закону України "Про оренду державного комунального майна" від 03.10.2019 не є істотною зміною обставин, оскільки відповідно до частини другої Прикінцевих та Перехідних положень цього передбачено, що договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені. Таким чином, обмеження, які встановлені частиною другою статті 3 Закону від 03.10.2019, не поширюються на договори оренди, які були укладені до набрання чинності цього закону, а такі договори зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
4.5. Крім того,    у цьому випадку відсутні чотири умови, з якими закон пов`язує істотність зміни обставин у розумінні   статті 652 ЦК України, а отже відсутні підстави для розірвання договору.
5. Позиція інших учасників справи
5.1. У відзивах на касаційну скаргу Департамент та Одеська обласна прокуратура  просять судові рішення у справі залишити без змін як законні та обґрунтовані. 
5.2. В судовому засіданні представники сторін доводи, викладені у касаційній скарзі та відзивах підтримали.
6. Позиція Верховного Суду
6.1. Заслухавши суддю-доповідачку, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке. 
6.2. За обставинами цієї справи 11.11.1999 Управління житлово-комунального господарства, правонаступником якого є Департамент та ТОВ "Союз" (наразі ТОВ "Кліар-Сіті") уклали договір оренди майна з інвестиційними зобов`язаннями,  а саме Одеського міського звалища "Дальницькі кар`єри" та автобази (строк оренди - 49 років).
6.3. Станом на момент укладання договору, організаційні  відносини,  пов`язані  з  передачею  в  оренду майна   державних   підприємств   та   організацій,   підприємств, заснованих  на  майні,  що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів визначались Законом України "Про оренду державного комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII.
6.4.  Стаття 4 Закону від 10.04.1992 №   2269-XII в редакції, чинній момент укладання договору передбачала, що об`єктами оренди є: 
- цілісні  майнові  комплекси   підприємств,   їх   структурних підрозділів   (філій,   цехів,   дільниць).   Цілісним    майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом  виробництва продукції  (робіт,  послуг)  з наданою йому земельною ділянкою, на якій  він  розміщений,  автономними   інженерними   комунікаціями, системою енергопостачання. У разі  виділення  цілісного  майнового комплексу   структурного   підрозділу   підприємства   складається розподільчий баланс;
- грошові кошти та цінні папери з урахуванням  дебіторської  та кредиторської  заборгованості  орендодавець  надає  орендареві  на умовах  кредиту  за  ставкою  рефінансування  Національного  банку України,   а   інші   оборотні  матеріальні  засоби  викуповуються орендарем.  Порядок  викупу  оборотних  матеріальних  засобів   та використання  грошових  коштів,  одержаних від їх викупу,  а також грошових коштів,  наданих орендареві на умовах кредиту  відповідно до цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України;
- нерухоме  майно (будівлі, споруди, приміщення) та інше окреме індивідуально  визначене  майно  підприємств;  
- майно, що   не  увійшло  до  статутних  фондів  господарських товариств,  створених  у  процесі  приватизації  (корпоратизації). 
6.5. Частина ж друга цієї статті визначала, що не можуть бути об`єктами оренди: цілісні майнові комплекси державних підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що здійснюють діяльність,  передбачену  частиною  першою статті 4 Закону України "Про підприємництво"; цілісні майнові комплекси  казенних  підприємств;  цілісні майнові комплекси структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць) казенних підприємств, що здійснюють діяльність, передбачену частиною   першою   статті   4   Закону України "Про підприємництво".  
6.6. Отже законодавчих обмежень на передання в оренду сміттєзвалищ Закон від 10.04.1992 №   2269-XII не містив.
6.7. Водночас Закон України від 10.04.1992 № 2269-XII втратив чинність з 01.02.2020 у зв`язку з введенням в дію Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX. 
6.8. Так, частина друга статті 3 Закону України від 03.10.2019 № 157-IX містить застереження, відповідно до якого не можуть бути об`єктами оренди, зокрема спеціально відведені місця чи об`єкти, призначені для захоронення відходів (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо).
6.9. За висновками судів попередніх інстанцій: 
- законодавча зміна статусу майна та віднесення його до категорії майна, що не може бути передано в оренду, є підставою для розірвання договору відповідно до приписів статті 652 ЦК України, а тому суди визнали доведеною наявність істотної зміни обставин;
- сторони договору в момент укладання останнього не могли передбачити, що така зміна обставин настане, а також стосовно того, що зміна обставин зумовлена причинами, які жодна із сторін не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності;
- у цьому випадку дані обставини пов`язані саме зі зміною законодавства, тому дані обставини жодним чином не могли бути передбачені сторонами договору та у них відсутній будь-який вплив на такі обставини, тому жодна із сторін не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності.
- у разі продовження дії договору фактично матиме місце безоплатне користування переданим в оренду майном, що свідчить про невигідність та недосягнення кінцевої мети договору, та відповідно зменшення цінності отримуваного орендодавцем, а отже і наявність ще однієї умови, визначеної положеннями   статті 652 ЦК України.
6.10. З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на таке.
6.11. Так, стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
6.12. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
6.13. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частини перша та друга статті 652 ЦК України).
6.14. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта статті 652 ЦК України). 
6.15. Позивач наполягав на розірванні договору саме у зв`язку зі зміною істотних обставин, якими, на його думку, є законодавча зміна після укладення договору статусу орендованого майна та віднесення його до категорії майна, що не може бути передано в оренду.
6.16. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №   363/1834/17 наголошувала, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані обставини, що виникають після укладення договору, істотно порушують баланс інтересів сторін і суттєво знижують для кожної з них очікуваний результат договору. Право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, направлене на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у статті 652 ЦК України. 
6.17. За загальним правилом у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, його можна змінити чи розірвати за згодою сторін. Можливість такої зміни або розірвання може бути обмежена, коли інше передбачає договір або випливає із суті зобов`язання (абзац перший частини першої статті 652 ЦК України).
6.18. Припис абзацу другого частини першої статті 652 ЦК України встановлює критерій, за яким для зміни чи розірвання договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 ЦК України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду.
6.19. Стаття 652 ЦК України не містить дефініції переліку таких обставин, чи їх прикладів, вдаючися лише до їх характеризуючих ознак. Оскільки істотна зміна обставин є оціночною категорією, то щодо тлумачення змісту обставин як підстави для застосування статті 652 ЦК України, колегія суддів вдається також до аналізу змісту Принципів міжнародних комерційних контрактів (УНІДРУА), які розроблені для впорядкування питань, на яких не зосереджувалася увага законодавців. 
6.20. Стаття 6.2.2 (Визначення ускладнення) принципів УНІДРУА визначає, як загальноприйняте, те положення, що ускладнення має місце тоді, коли виникають події, які істотно змінюють рівновагу договірних зобов`язань або у зв`язку зі зростанням вартості виконання, або у зв`язку зі зменшенням цінності виконання, яке отримує сторона, а також: a) події, що виникають чи стають відомими стороні, яка опинилась у невигідному становищі, після укладення договору; b) події, які до укладення договору не могли бути розумно враховані стороною, що опинилась у в невигідному становищі; c) події поза контролем сторони, що опинилась у невигідному становищі; та d) якщо ризик настання таких подій не припускався стороною, що опинилась у невигідному становищі. 
6.21. За статтею 6.2.3 (Наслідки ускладнення) (1) У випадку ускладнення сторона, яка опинилась у невигідному становищі, має право звернутися з проханням про проведення переговорів щодо перегляду договору. Звернення має бути зроблено без невиправданої затримки і повинно містити обґрунтування, на яких воно базується. (2) Звернення щодо проведення переговорів про перегляд договору не дає саме по собі права стороні, що опинилась у невигідному становищі, притримати виконання. (3) У разі недосягнення згоди в розумний строк кожна зі сторін може звернутися до суду.
6.22. Назване визначення "ускладнень" принципів міжнародних комерційних контрактів, що практично може бути використано для тлумачення статті 652 ЦК України, відповідає як змісту наведеної статті, що пов`язує зміну обставин з ускладненням у виконанні сторонами договору, так і з наведеними вище висновками Великої Палати Верховного Суду.
6.23. Також істотним для визначення критерію застування статті 652 ЦК України є те, що у цій статті йдеться про дію, яка вчиняється на розсуд ініціюючої розірвання договору сторони та пов`язана з її волевиявленням на продовження, договірних правовідносин у попередньому вигляді, а чи їх зміну/припинення.  
6.24. Колегія суддів зауважує, що в якості підстави розірвання договору та обставини, що істотно змінилася, суди взяли до уваги зміну законодавчого регулювання, а саме Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, яким було заборонено передачу в оренду полігонів (тобто, про розсуд чи волевиявлення сторони договору не йдеться), не навівши водночас жодних законодавчих вказівок щодо припинення чи обов`язку приведення у відповідність з ним раніше укладених договорів оренди.
6.25. Водночас за приписами частини другої статті 4, статті 6 ЦК України, закон України є актом цивільного законодавства, відповідно до якого сторони можуть врегулювати свої відносини; за частиною другою статті 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
6.26. Таким чином сама по собі зміна законодавства у сфері оренди державного майна, яка проявилася у запровадженні у 2019 році заборони на передачу в оренду полігонів, не має ознаки обставин у розумінні статті 652 ЦК України та не покладає на орендодавця додаткових обов`язків майнового характеру щодо об`єкта оренди, які б істотно змінили рівновагу договірних зобов`язань. Позивач не довів понесення ним додаткових витрат з підстав продовження дії договору. 
6.27. Натомість, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 03.10.2019 № 157-IX договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.  
6.28. Колегія суддів також звертає увагу, що полігони, будови,  споруди,  устаткування   для захоронення твердих промислових та побутових відходів було віднесено до об`єктів, які не можуть передаватись в оренду Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо орендних відносин" від 21.04.2011 №   3269-VI, який також не містив жодних положень щодо розірвання чи обов`язку приведення у відповідність з ним раніше укладених договорів оренди нерухомого майна. 
6.29. Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав, передбачених статтею 652 ЦК України для розірвання договору оренди, оскільки сама по собі зміна законодавства у сфері оренди державного / комунального майна не може бути підставою для розірвання укладеного у 1999 році договору оренди за приписами статті 652 ЦК України,  доводів та доказів щодо ускладнень для позивача як орендодавця виконання цього договору, зменшення цінності цього виконання, порушення балансу інтересів сторін, позивач не навів, а суди не встановили.
6.30. Вказуючи на невигідність та недосягнення кінцевої мети договору, та відповідно зменшення цінності отримуваного орендодавцем, ще однієї умови, визначеної положеннями   статті 652 ЦК України, суди ніяк не обґрунтували, що настання таких наслідків зумовлено саме законодавчими змінами чи якимось чином пов`язано з ними.  
6.31. Поряд із цим колегія суддів відхиляє посилання судів попередніх інстанцій на висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17.06.2008 у справі № 3-2189кс0828, оскільки він не є прикладом висновку щодо застосування норми права, який суди мають ураховувати під час вирішення справ з тих підстав, що лише за Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", який набрав чинності 03.08.2010, висновки Верховного Суду України стали обов`язковими для врахування судами (частина п`ята статті 13 вказаного Закону).
6.32. Таким чином судові рішення в частині задоволення первісного позову про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути орендоване майно слід скасувати, а у позові слід відмовити.
6.33. Що ж до зустрічного позову, то, як вбачається зі змісту судових рішень, суди попередніх інстанцій відмовили у його задоволенні виходячи з обґрунтованості вимог позивача за первісним позовом, що в свою чергу виключає можливість задоволення зустрічного позову та внесення змін до умов спірного договору, тобто фактично позовні вимоги за зустрічним позовом розглянуто не було.
6.34. Зважаючи на викладене, висновки господарських судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні зустрічного позову є передчасним, тому оскаржені судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, а касаційна скарга - частковому задоволенню.
7. Висновки Верховного Суду
7.1. Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7.2. Відповідно до частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд, а також скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині. 
7.3. За змістом частини третьої статті 310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
7.4. Згідно з частиною першою статті 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар-Сіті" задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 у справі №   916/1592/22 в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити.
3. Рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 у справі №   916/1592/22 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати. Справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                Л. Рогач

Судді                                                                                          Н. Волковицька

                                                                                          Г. Мачульський