УХВАЛА

06 листопада 2023 року 
м. Київ
cправа №  910/19882/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду
Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Державної іпотечної установи
на рішення Господарського суду міста Києва 
(суддя - Маринченко Я.В.)
від 06.12.2022
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Коротун О.М., судді - Гаврилюк    О.М.,  Ходаківська І.П.)
від 13.09.2023

у справі за позовом Державної іпотечної установи
до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство фінансів України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Національний банк України; 
2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про припинення зобов`язання,

ВСТАНОВИВ: 
1.          У грудні 2021 року Державна іпотечна установа (надалі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (надалі - відповідач), третя особа Міністерство фінансів України про припинення зобов`язання.
2.          Позов обґрунтований тим, що відповідно до реєстру власників іменних цінних паперів №168405зв від 12.12.2018, відповідач є власником іменних відсоткових облігацій емітованих позивачем серії "А3" в кількості 4565 шт. У результаті прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 02.03.2015 №150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та від 02.10.2015 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", відповідач не зміг виконати зобов`язання перед позивачем за Договором банківського рахунку від 27.02.2013 №26/995-070, що позбавило позивача права на розпорядження грошовими коштами, які обліковувались на банківському рахунку, і в результаті чого, позивач не може виконати свої зобов`язання за облігаціями серії "А3" перед відповідачем. Позивач просить суд визнати припиненими з 12.12.2018 зобов`язання позивача перед відповідачем щодо сплати суми номінальної вартості іменних відсоткових облігацій серії "А3" у кількості 4565 штук з додатковим забезпеченням в бездокументарній формі ISIN UA4000178438, реєстраційний номер випуску 293/2/2013, дата реєстрації - 27.12.2013.
3.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023, у задоволенні позову відмовлено.
4.          Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання припиненим зобов`язання позивача перед відповідачем щодо сплати суми номінальної вартості облігацій серії "А3" за 10-й відсотковий період,  оскільки зазначені позивачем обставини не свідчать про неможливість виконання ним зобов`язань, з огляду на те, що таке зобов`язання є грошовим і може бути виконане за рахунок інших коштів позивача.
5.          Суд апеляційної інстанції погодився з таким висновком суду першої інстанції, а також врахував висновки у подібних правовідносинах, на думку суду, викладених у постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі № 910/18432/21, від 26.07.2023 у справі № 910/18283/21, від 25.07.2023 у справі № 910/18430/21, щодо неможливості застосування у цих правовідносинах положень статті 607 Цивільного кодексу України.
6.          12.10.2023 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
7.          17.10.2023 на електронну адресу Верховного Суду з електронним цифровим підписом представника Національного банку України надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження.
8.          Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
9.          Частиною першою статті 300 ГПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
10.          Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
11.          Таким чином правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.
12.          Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
13.          Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою касаційного оскарження скаржник визначає наявність випадків, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди дійшли помилкового висновку щодо відсутності підстав для припинення зобов`язання позивача перед відповідачем, неправильно застосували норми статті 607 Цивільного кодексу України, і відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування зазначеної норми саме у подібних правовідносинах. 
14.          При цьому, скаржник зазначає, що до спірних правовідносин не підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.07.2023 у справі № 910/18432/21, від 26.07.2023 у справі № 910/18283/21, від 25.07.2023 у справі № 910/18430/21, на які послався суд апеляційної інстанції, з огляду на відмінність підстав звернення до суду в цих справах.
15.          Однак, скаржник не зазначає в чому саме полягає відмінність у зазначених справах та у справі, яка переглядається.
16.          Також у касаційній скарзі скаржник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права (статей 86, 236, 237 ГПК України), оскільки вважає, що суди не дослідили проспект емісії, договір банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013, а також фактори впливу на правовідносини сторін рішення уповноважених державних органів та зміни в законодавстві, проте в цій частині не визначає підставу касаційного оскарження судового рішення, передбаченою частиною другою статті 287 ГПК України.
17.          Верховний Суд звертає увагу, що у разі оскарження судового рішення з підстав не дослідження доказів у справі, то підставою касаційного оскарження судового рішення є пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України. 
18.          У такому разі касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення, а також обґрунтування як це порушення унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
19.           Аргументи щодо не дослідження судами доказів у справі мають узгоджуватися з межами розгляду справи судом касаційної інстанції, що визначені у статті 300 ГПК України.
20.          Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.
21.          Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
22.          Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, 288, пункту 5 частини другої статті 290, частини другої статті 292 ГПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

1.          Касаційну скаргу Державної іпотечної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 у справі № 910/19882/21 залишити без руху.
2.          Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом: 
- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 13-15, 16-19 цієї ухвали;
- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання  з урахуванням положень статті 42 ГПК України;
- уточнена касаційна скарга повинна містити відомості про наявність  електронного кабінету юридичної особи та адвоката, що її представляє.
3.          Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
4.          Повідомити учасникам справи та їх представникам, що з 18 жовтня 2023 року введено в дію Закон від 29.06.2023 №3200-IX щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами (надалі - в ЄСІТС). Відповідно до статей 6, 42, 170, 242  ГПК України: 
-          адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в ЄСІТС. Інші - реєструють свої електронні кабінети в добровільному порядку;
-          касаційна скарга, відзив на касаційну скаргу та будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Особа, яка подає до суду процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення таких відомостей;
-          особа, яка зареєструвала електронний кабінет, може подавати документи до суду в електронній формі виключно в ЄСІТС. Однак це не позбавляє її права на подання документів до суду в паперовій формі;
-          особа, яка подала касаційну скаргу в електронній формі, заяви по суті справи, клопотання має подавати до суду виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі;
-          учасникам справи, які мають електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення в електронній формі виключно в  ЄСІТС, що не позбавляє права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою;
-   в умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування ЄСІТС, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі;
-          Кодексом встановлені процесуальні наслідки звернення до суду особи без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду. Такі наслідки застосовуються судом також, якщо інтереси особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, представляє адвокат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    І. Кондратова