ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року 
м. Київ
cправа №  926/3570/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий, Волковицька Н.О., Случ О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.
та представників
позивача: Онищук М.Б. (в режимі відеоконфереції), Роєнко Є.В.,
відповідача: Мартинюк В.І. (в режимі відеоконфереції), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023
у справі № 926/3570/21
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" 
про стягнення 9 932 285, 26 грн,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2021 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз", в якому просило стягнути з відповідача 9 962 285,26 грн, з яких: 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 864 979,34 грн пені, 3% річних в сумі 351 750,45 грн та 798 316,73 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем умов договору транспортування природного газу № 1512000721 від 17.12.2015 в частині оплати за перевищення замовленої потужності.
Господарський суд Чернівецької області рішенням від 02.02.2022 (суддя Гончарук О.В.) відмовив у задоволенні позовних вимог. 
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 (колегія суддів у складі: Гриців В.М. - головуючий, Зварич О.В., Малех І.Б.) рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 864 979,34 грн пені, 351 750,45 грн 3% річних та 798 316,73 грн інфляційних втрат.
Судами обох інстанцій встановлено, що 17.12.2015 Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Укртрансгаз") (оператор) та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" (найменування якого змінено на Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз") (замовник) уклали договір транспортування природного газу №1512000721.
Згідно з умовами договору оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1). Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2). Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування) (п. 2.3). Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (п. 2.4). Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5). Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6). Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або виходу передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7). Додатки №№ 1, 2, 3 є невід`ємною частиною договору. Додаток №3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.8). Оператор має право, зокрема стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему в порядку, визначеному цим договором (п. 3.2). Замовник зобов`язаний не перевищувати замовлені потужності, визначені в договорі, здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності (п. 4.1). Замовник має право замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п. 4.2). Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п. 5.4). На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі -ЗВТ) (п. 5.5). Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) (п. 6.1). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу (п. 6.2). Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його офіційному веб-сайті (п. 6.3). Вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (п. 7.1). Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua (п. 7.2). Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (п. 7.3). Величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку №1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформляється додатком №1 до цього договору (п. 8.1). У випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за відповідною формулою. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до 15-го числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений п. 8.4 цього договору, визначається за даними оператора (п. 8.4). Послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (п. 11.1). Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора (п. 11.2). Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора (п. 11.3).
Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного балансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та   розділу ІХ цього договору. (11.4).
У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5). Оператор до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику нал його електронну адресу розрахунок вартості природного газу та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем (п. 15.5). Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відноси сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку його дії жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1). Усі зміни та доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін (п. 17.2). У разі внесення та затвердження регулятором змін до типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору (п. 17.3). Будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою (п. 19.2). Повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, зазначених у пункті 19.2 цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання (п. 19.3). Пунктом 19.4 договору визначено уповноважених представників оператора та замовника, що призначені забезпечувати виконання положень цього договору, зокрема вказано номери телефону, факсу, електронні адреси представників.
29.11.2017 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, згідно з якою пункти 8.2, 8.4, 9.4, викладено в такій редакції:
" 8.2. У разі якщо Замовник є прямим споживачем, величина договірної добової потужності Замовника повинна бути не меншою за максимальне (пікове) добове використання природного газу за період з 01 вересня попереднього року до 01 вересня поточного року, але не більшою за величину добової максимальної витрати (об`єму) газу комерційного вузла обліку за стандартних умов, визначеної в додатку 3 до цього Договору.
Оператор до 15 вересня поточного року надає на поштову адресу Замовника інформацію про його максимальне (пікове) добове використання природного газу за період з 01 вересня попереднього року до 01 вересня поточного року, що підтверджується звітом обчислювача/коректора комерційного вузла обліку.
У випадку якщо розподіл потужності (додаток 1 до цього Договору) для прямого споживача на наступний газовий рік суперечить вимогам абзацу першого цього пункту, Сторони зобов`язані внести зміни до розподілу потужності (додаток 1 до цього Договору) до початку наступного газового року.
Розподіл потужності надається прямому споживачу на період не менше одного року, крім випадків нових точок виходу (у поточному газовому році) з газотранспортної системи до прямого споживача у газовому році, в якому було здійснено приєднання такого споживача.
Для нових точок виходу з газотранспортної системи до прямого споживача у газовому році, в якому було здійснено приєднання такого споживача, розподіл потужності надається прямому споживачу до кінця поточного газового року. У подальшому розподіл потужності надається такому прямому споживачу на період не менше одного року.
Для нових точок виходу з газотранспортної системи до прямого споживача розмір добової договірної потужності Замовника для першого газового року визначається згідно з величиною максимальної витрати (об`єму) газу комерційного вузла обліку за добу за стандартних умов, яким має бути обладнаний об`єкт Замовника, що приєднується до газотранспортної системи, вказаних в опитувальному листі.
Величина договірної потужності Замовника, який є прямим споживачем, не може бути змінена до закінчення періоду, на який вона була розподілена, за винятком випадків збільшення величини договірної потужності за ініціативою Замовника.
Якщо на комерційному БОГ (ПВВГ) встановлено два і більше вимірювальних трубопроводів на базі лічильників газу та/або за методом змінного перепаду тиску, які обліковують природний газ в одному напрямку передачі газу (та які працюють почергово, наприклад за необхідності окремого обліку в міжсезонні періоди тощо), величина максимальної витрати (об`єму) газу комерційним вузлом обліку визначається за вимірювальним трубопроводом, що має найбільшу максимальну вимірювану об`ємну витрату природничого газу.
Якщо на комерційному ВОГ (ПВВГ) встановлено два і більше вимірювальних трубопроводів на базі лічильників газу та/або за методом змінного перепаду тиску, які обліковують природний газ в одному напрямку передачі газу (та які працюють одночасно) або які обліковують природний газ за різними напрямками передачі газу, величина максимальної витрати (об`єму) газу комерційним вузлом обліку визначається за сумою максимальних вимірюваних об`ємних витрат природного газу вищезгаданими вимірювальними трубопроводами.".
Пункт 8.4 розділу VIII змінено в частині формули розрахунку.
Пункт 9.4 розділу IX договору викладено в такій редакції: Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату в строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться в строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період."
Додатком №3 до договору сторонами визначено перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.
За доводами позивача, звітами від 31.05.2019, 30.06.2019, 31.07.2019, 31.08.2019, 30.09.2019, 31.10.2019, 30.11.2019, 31.12.2019 позивач визначив подобове використання потужності АТ "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз". Позивач до позовної заяви долучені акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи №05-2019-1512000721/1000519 від 31.05.2019; №09-2019-1512000721/1000919 від 30.09.2019; №11-209-1512000721/1001119 від 30.11.2019, рахунки на оплату перевищеної замовленої (договірної) потужності за період з травня по грудень 2019 року на загальну суму 7 947 238,75 грн в яких зазначені суми перевищення в цілому за місяць.
Позивач проводить подобові розрахунки без внесення змін у договір. П. 8.4. договору передбачено місячні розрахунки перевищення розміру договірних потужностей.
Пунктом 19.2 договору визначено, що будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою.
Позивач як на доказ надіслання відповідачу документації посилається на реєстри файлів завантаження до інформаційної платформи АТ "Чернівцігаз".
У підтвердження свої вимог позивач надав такі докази:
копія договору транспортування природного газу №1512000721 від 17.12.2015;
копії актів наданих послуг від 31.05.2019 №05-2019-1512000721/1000519, від 30.06.2019 №06-2019-1512000721/1000619, від 31.07.2019 № 07-2019-1512000721/1000719, від 31.08.2019, № 08-2019-1512000721/1000819, від 30.09.2019 № 09-2019-1512000721/1000919, від 31.10.2019 № 10-2019-1512000721/1001019, від 30.11.2019 №11-2019-1512000721/1001119, від 31.12.2019 № 12-2019-1512000721/1001219;
копії рахунків №05-2019-1512000721/ від 31.05.2019, №06-2019-1512000721/1000619 від 30.06.2019, № 07-2019-1512000721/1000719 від 31.07.2019, № 08-2019-1512000721/1000819 від 31.08.2019, № 09-2019-1512000721/1000919 від 30.09.2019, № 10-2019-1512000721/1001019 від 31.10.2019, № 11-2019-1512000721/1001119 від 30.11.2019, № 12-2019-1512000721/1001219 від 31.12.2019;
копії звітів про використання замовленої потужності АТ "Чернівцігаз" за травень - грудень 2019 року;
реєстр щодо відправлених файлів з інформаційної платформи АТ "Укртрансгаз" на адресу АТ "Чернівцігаз";
розрахунок суми основного боргу перед АТ "Укртрансгаз" за перевищення замовленої потужності по договору № 1512000721 від 17.12.2015 між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Чернівцігаз";
розрахунок 3% перед АТ "Укртрансгаз" за перевищення замовленої потужності по договору №1512000721 від 17.12.2015 між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Чернівцігаз".
розрахунок пені перед АТ "Укртрансгаз" за перевищення замовленої потужності по договору №1512000721 від 17.12.2015 між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Чернівцігаз".
розрахунок суми, на яку збільшилась сума основного боргу внаслідок інфляційних процесів, що нарахована під заборгованості перед АТ "Укртрансгаз" за перевищення замовленої потужності по договору №1512000721 від 17.12.2015 між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Чернівцігаз";
цифровий диск DVD-R, що містить наступні докази:
акти приймання-передачі природного газу на ГРС за період травень-грудень 2019 року; Звіти про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу АТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Укрнафта", що містять інформацію про подачі природного газу газовидобувними підприємствами, за період травень-грудень 2019 року;
повідомлення АТ "Чернівцігаз" на створення облікового запису уповноважених осіб та копії довіреностей для вчинення юридично значущих дій на Інформаційній платформі Оператора ГТС.
скріншоти з інформаційної платформи за період травень грудень 2019 року;
електронні докази- файли завантажені АТ "Чернівцігаз" на Інформаційну платформу за травень- грудень 2019 року (наявні у відповідача); за формою 2 інформація про попередні та остаточні прогнози відборів споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби), за формою 3 - інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору споживання природного газу.
скріншоти з інформаційної платформи за період травень- грудень 2019 року як копії електронних доказів про дані, що містяться на інформаційній платформі, щодо алокацій подач та відборів на точках входу/виходу АТ "Чернівцігаз" у період травень - грудень 2019 року.
копії звітів про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу АТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Укрнафта", що містять інформацію про подачі природного газу газовидобувними підприємствами, за період травень-грудень 2019 року.
копії актів приймання-передачі природного газу на ГРС за період травень-грудень 2019 року (підписані між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Чернівцігаз").
реєстр файлів відправлених з інформаційної платформи філії "Оператор ГТС" АТ "Укртрансгаз". Реєстри файлів завантаження АТ "Чернівцігаз" до Інформаційної платформи за травень - грудень року. С
копії повідомлень АТ "Чернівцігаз" на створення облікового запису уповноважених осіб та довіреностей для вчинення юридично значущих дій на Інформаційній платформі Оператора ГТС.
Відповідач заперечував позовні вимоги аргументуючи це тим, що договір транспортування природного газу № 1512000721 від 17.12.2015 є неукладеним у зв`язку з тим, що сторони не укладали додатки №1, №2 до договору. Щодо актів наданих послуг відповідач стверджував, що такі підписані ним помилково.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи №05-2019-1512000721/1000519 від 31.05.2019; №09-2019-1512000721/1000919 від 30.09.2019; №11-209-1512000721/1001119 від 30.11.2019, за твердженням відповідача, підписані ним помилково. Суд врахував встановлені обставини, а саме не укладення сторонами додатків №1, №2 до договору №1512000721 від 17.12.2015, які є невід`ємною його частиною, які регулюють обсяг послуг, що надаються за цим договором, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи, та послуга фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій, свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, а тому такий договір в силу вимог ч. 8 ст. 181 ГК України   є неукладеним. З огляду на встановлені обставини, суд не брав до уваги ці акти. Суд дійшов висновку, що відсутність погодженої потужності у договорі перешкоджає встановити обсяги перевищення, тому позовні вимоги про стягнення 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності не підлягають задоволенню. Відповідно правові підстави для задоволення похідних вимог позивача про стягнення нарахованих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні. Також суд вказав, що у зв`язку з відмовою в позові підстави для застосування строків давності відсутні.
Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та постановляючи нове - про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що    не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. З матеріалів справи суд встановив, що сторони вчиняли дії, спрямовані на виконання договору, зокрема відповідач надсилав повідомлення з довіреностями на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи на інформаційній платформі; у спірний період на виконання пункту 11.1 договору сторонами підписувалися акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності); було підписано акти приймання-передачі обсягів природного газу за травень-грудень 2019 року. Договір не ставив у залежність можливість отримання послуги підписанням додатків №1 чи №2. Не підписання сторонами додатків №1 та №2 договору не призвело до неузгодженості їх дій щодо виконання договору та не вплинуло на узгодження ними договірних умов, оскільки такі додатки не мають жодного відношення до визначення цих умов. Порушивши строки оплати наданих послуг за перевищення договірної потужності відповідач порушив умови п. 2.6, 8.4 договору. Матеріали справи не містять доказів про оплату відповідачем перевищеної замовленої (договірної) потужності за травень-грудень 2019 року на підставі договору транспортування природного газу № 1512000721 від 17.12.2015 на загальну суму 7 947 238, 75 грн. Відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати за перевищення замовленої (договірної) потужності. З огляду встановлений факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати перевищеної замовленої (договірної) потужності, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 351 750,45 грн 3% річних та 798 316,73 грн інфляційних втрат за визначений позивачем період. Крім цього, враховуючи умови п. 13.5 договору № 1512000721, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 864 979,34 грн пені.
Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Так суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.01.2023 у справі №914/2441/21 та не перевірив який тариф був застосований позивачем для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності. Крім того, суд не перевірив формулу та порядок здійснення відповідного розрахунку. Також суд апеляційної інстанції застосував ст. 610 ЦК України, ч. 8 ст. 181 ГК України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №918/450/20, від 19.03.21 у справі №922/3987/19, від 15.07.2022 у справі №921/184/21, від 22.10.2021 у справі № 910/1878/20, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, від 25.06.2019 у справі № 916/2090/16, від 27.05.2020 у справі №910/5412/19, від 27.01.2020 у справі №640/19386/18, від 29.07.2021 у справі №580/2317/19, від 04.08.2021 у справі №903/973/19, від 23.06.2021 у справі №904/2611/18, відповідно до яких за п. 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування". Проте суд жодних обставин надання AT «Чернівцігаз» послуг транспортування газу на умовах договору транспортування природного газу - не встановив. 
Також скаржник зазначає про відсутність висновків Верховного Суду:
- щодо питання застосування розділу IX Кодексу ГТС за умови наявності преюдиційних обставин, встановлених рішеннями суддів I, II інстанцій при розгляді справи №926/2479/19, що набрали законної сили, залишені без змін ухвалою Верховного Суду від 09.06.2021;
- щодо застосування: п.п. 1, 7 гл. 3 розд. І, ч.1 гл. 1 розд. VIII, п.1,2 гл.1 розд. IX Кодексу ГТС у взаємозв`язку з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» в контексті єдиної передбаченої законодавством умови для надання оператором ГТС послуги перевищення замовленої потужності, а саме, що послуга перевищення замовленої потужності є похідною від обсягів природного газу погодженого (замовленого) замовником послуг транспортування та оператором ГТС згідно з умовами договору та поданого до транспортування (зокрема, від обсягів балансування), а тому без наявності ресурсу природного газу поданого замовником до транспортування, в тому числі підтвердження виникнення небалансів - не могло бути послуг перевищення замовленої (договірної) потужності на ці обсяги природного газу (в т.ч. небаланси).
Крім цього, скаржник вказує на існування вмотивованої необхідності для відступу від висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у п. 8.7, п. 8.20 постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі №921/184/21, який суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні, вказавши: «...договір не ставив у залежність можливість отримання послуги підписанням додатку №1 чи №2 до договору. Не підписання сторонами додатків №1 та №2 договору не призвело до неузгодженості їх дій щодо виконання договору та не вплинуло на узгодження ними договірних умов, оскільки такі додатки не мають жодного відношення до визначення цих умов». На думку скаржника, висновок Верховного Суду про те, що у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки 1 та 2 до договору не укладаються, є дефектним. Так, жодного віднесення такого поняття, як перевищення замовленої потужності до окремого виду послуги спірний договір також не містить. Тому, в розумінні цивільного законодавства, правова природа перевищення замовленої потужності, за яку Оператор ГТС нараховує плату та звертається за стягненням до замовників послуг транспортування, є не визначеною. Водночас, Закон України «Про ринок природного газу», Кодекс ГТС та договір на транспортування природного газу містять множинні взаємовиключні положення, що: замовлена (договірна) потужність є: послугою та/або одночасно правом; перевищення замовленої договірної потужності є: відповідальністю за порушення (оперативно-господарська санкція) та/або додатковою платою. З огляду на вказане, необхідним є встановлення правової природи перевищення замовленої потужності, та відступ від правових висновків, викладених у постанові від 15.07.2022 колегії суддів Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 921/184/21. 
Також скаржник вважає помилковим висновок в частині того, що «виходячи з спеціального регулювання, встановленого законодавством про ринок природного газу, договори транспортування природного газу за своєю правовою природою є договорами про надання послуг і до правовідносин за ними не підлягають застосуванню положення статей 306, 307, 315 ГК України». За його доводами, підставою для такого висновку стало твердження колегії суддів, що Закон України «Про ринок природного газу» та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: послуги надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування (п.8.6.). Однак відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування газу на період та на умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену у договорі вартість транспортування природного газу. Закон визначає послугою транспортування газу і не містить положень, що надання доступу до потужності та балансування є окремими видами послуг. Кодекс ГТС, який містить множинні взаємовиключні положення, що доступ до потужності є послугою та одночасно правом, є підзаконним нормативно-правовим актом, який в частині, що суперечить закону, не може визнаватися спеціальним законодавством. Відповідно до ч. 7 ст. 11 ГПК України у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. Більше того, доступ до потужності є правом, а не послугою. Послуга і право є різними об`єктами цивільних прав і регулюються по різному. Доступ до потужності визначений правом також положеннями п.1 ч.3 ст.34, п.3 ч.1 ст.36, п.1 ч.3 ст.51, п.2 ч.1 ст.52, ч.3 ст.54 Закону України «Про ринок природного газу». Ці положення Закону спростовують висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.07.2022 у справі № 921/184/21.
Скаржником умотивовано подання касаційної скарги на підставі п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, про що зазначено вище.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.08.2023 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.10.2023 та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 18.09.2023.
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 25.09.2023 від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, поданий 21.09.2023. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Оскільки відзив поданий поза межами встановленого строку, відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України, він залишається без розгляду як такий, що поданий після закінчення встановленого судом процесуального строку.
До Верховного Суду 29.09.2023 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/686/21, мотивоване наявністю однакових правовідносин як у справі № 926/3570/21. 
В свою чергу, від позивача 03.10.2023 надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження.
Переглянувши постанову апеляційного, а також рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла таких висновків.
Стосовно клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/686/21.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Так ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.03.2023 справу №918/686/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 вирішено передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, оскільки колегія суддів вважала за необхідне уточнити правовий    висновок щодо застосування п.3 розд.ХІІІ, п.3 гл.3 розд.ХІV    Кодексу ГТС, вказавши, що у такій категорії справ (стягнення заборгованості за послуги балансування за договором про транспортування природного газу) незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач    не повинен доводити існування загрози цілісності ГТС, наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання добових небалансів відповідача, факт понесення реальних витрат на врегулювання добових небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.
Вказане свідчить про неподібність правовідносин у розглядуваній справі та справі № 918/686/21, а також що спірне питання, передане на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, не впливатиме на прийняття правильного рішення у справі № 926/3570/21, у зв`язку з чим колегія суддів відмовляє у його задоволенні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Щодо відступу від висновків Верховного Суду. 
Скаржник у касаційній скарзі зазначає про необхідність відступити від висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №921/184/21 (п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України). 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
За змістом вказаної норми, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19. 
Верховний Суд звертає увагу, що підставою касаційного оскарження судових рішень, є обґрунтована необхідність відступлення від висновку саме щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові Верховного Суду, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.
Верховний Суд вважає за необхідне у даній справі звернутися до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 та у постановах Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №910/8091/20, від 24.06.2021 у справі №914/2614/13, де відзначено: «з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання».
Основним завданням Верховного Суду є забезпечення сталості та єдності судової практики. Відтак, для відступу від правової позиції, раніше сформованої Верховним Судом, необхідно встановити, що існує об`єктивна необхідність такого відступу саме у конкретній справі.
Верховний Суд звертає увагу, що обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: 
1) зміна законодавства (існують випадки, за яких зміна законодавства не дозволяє суду однозначно дійти висновку, що зміна судової практики можлива без відступу від раніше сформованої правової позиції); 
2) ухвалення рішення Конституційним Судом України; 
3) нечіткість закону (невідповідності критерію "якість закону"), що призвело до різного тлумаченням судами (палатами, колегіями) норм права; 
4) винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; 
5) зміни у праворозумінні, зумовлені: розширенням сфери застосування певного принципу права; зміною доктринальних підходів до вирішення складних питань у певних сферах суспільно-управлінських відносин; наявністю загрози національній безпеці; змінами у фінансових можливостях держави.
Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom) наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.
Водночас скаржник у касаційній скарзі у контексті приписів пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України не навів вагомих і достатніх аргументів, які б свідчили про обґрунтованість необхідності відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановы від 15.07.2022 у справі №921/184/21, а саме: не доведено наявності причин для такого відступу (неефективність, помилковість, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість судового рішення; зміна суспільного контексту).
Фактично доводи, викладені у касаційній скарзі, зводяться до власного суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, якими врегульовано спірні правовідносини та власних заперечень скаржником висновків Верховного Суду, які викладені у постанові у справі №921/184/21. У той же час доводи відповідача не містять фундаментальних обґрунтувань, щодо підстав для відступу від правової позиції, яка міститься в зазначеній постанові. 
За своїм змістом посилання скаржника на приписи п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України є загальними, абстрактними, містять ознаки формального характеру та незгоду з висновками суду апеляційної інстанції.
З огляду на викладене доводи касаційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження та підстави, які б могли свідчити про мотивовану необхідність для відступу від правових висновків Верховного Суду (неефективність, помилковість, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість судового рішення; зміна суспільного контексту), а також для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відсутні.
Щодо неврахування висновків Верховного Суду.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень визначено застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Суд враховує, що судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі рішення, де подібними є (1) предмети спору, (2) підстави позову, (3) зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце (4) однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена у постановах ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц).
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи ((див. постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 року у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22)).)
При цьому колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Водночас колегія суддів зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
Так у постанові від 19.01.2023 у справі № 914/2441/21 (Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про стягнення 19 304 201, 35 грн, в тому числі: 15   160 476, 78 грн заборгованості з оплати за перевищення замовленої (договірної) потужності, 1 870 655, 38 грн пені, 721 572, 68 грн 3% річних та 1       551       496, 51 грн інфляційних втрат) Верховний Суд зазначив, що виходячи з предмета позову у справі до предмета доказування входять, зокрема обставини щодо визначення вартості та порядку розрахунку зазначеної заборгованості. 
Так, суд апеляційної інстанції встановив, що за змістом п.п. 7.1, 7.3 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. 
Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.
Розділом VIII договору врегульовано порядок визначення вартості та розрахунків за договірну потужність.
Згідно з п. 8.1 договору величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розділу розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього договору.
Відповідно до пункту 8.3 договору вартість договірної потужності замовника на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця, яка розраховується за відповідною формулою, передбаченою цим пунктом договору. 
Пункт 8.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2017) передбачає, що у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою, передбаченою цим пунктом договору. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4 цього договору, визначається за даними оператора.
Разом з тим суд апеляційної інстанції, а також і суд першої інстанції (оскільки як встановив суд апеляційної, місцевий господарський суд помилково визначив предмет спору в цій справі) не перевірили який тариф був застосований позивачем для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності. Крім того, суди попередніх інстанцій не перевірили формулу та порядок здійснення відповідного розрахунку. Отже, на порушення вимог статей 73- 80, 86, 236- 238, 269 ГПК України ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції неповно дослідили та не дали належної правової оцінки зібраним у справі доказам, при цьому суд апеляційної інстанції, пославшись лише на їх належність та допустимість, не перевірив відповідності відображених у них даних та правильності розрахунку заявлених до стягнення сум.
Верховний Суд у справі № 926/3570/21 зазначає, що суд апеляційної інстанції виходив з того, що у п. 45 ч. 1   ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу"   визначено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2   ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу"   транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.
Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС), затверджений   постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015.
Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого   постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497.
Згідно з пунктом 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.
З аналізу наведених норм чинного законодавства, транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.
Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).
Відповідно до пунктів 1, 2, 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього   Кодексу   та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього   Кодексу   та договору транспортування природного газу. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності. Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього   Кодексу   на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього   Кодексу. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього   Кодексу.
Отже, здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як Оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.
Використання гарантованої та/або переривчастої потужності не обумовлюється підписанням вказаного додатку.
Відповідно до пунктів 17, 18 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.
Пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.
За змістом пункту 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.
За умовами пункту 8.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2017) у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою, передбаченою цим пунктом договору. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.
Оформлення послуг, які надаються за договором, за винятком послуг балансування здійснюється шляхом підписання сторонами актів наданих послуг відповідно до умов пункту 11.1 договору.
Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за травень - грудень 2019 року встановив величину використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу.
Оскільки відповідач не надав номінації на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, згідно з пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС вважається, що замовник подав нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а тому вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності. Відповідні звіти фіксують обсяги перевищення розміру використаної потужності над замовленою подобово та містять здійснений позивачем розрахунок вартості плати за перевищення договірної потужності за травень-грудень 2019 року, всього на загальну суму 7947238,75 грн.
Проаналізувавши зміст наданих позивачем доказів, а саме копій: звітів про використання замовленої потужності АТ "Чернівцігаз" за травень - грудень 2019 року; актів приймання-передачі газу; реєстрів файлів завантаження до Інформаційної платформи, форми 2, 3; реєстрів файлів, відправлених з Інформаційної платформи; актів наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності; звітів про використання замовленої потужності; скрінів з Інформаційної платформи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що такі є належними, допустимими та підтверджують факт перевищення відповідачем розміру договірних потужностей у спірному періоді.
Згідно з п. 8.4 договору підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем.
На виконання вимог п. 8.4 договору позивач через інформаційну платформу відправив відповідачу звіти про використання замовленої потужності.
У силу положень п. 4.1 договору № 1512000721 від 17.12.2015 відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.
Проте відповідачем не здійснено сплату рахунків за перевищення замовленої потужності за травень-грудень 2019 року у строки, встановлені п. 8.4 договору, на загальну суму 7947238,75 грн. Наданий позивачем розрахунок суми основного боргу відповідач не спростував належними і допустимими доказами.
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про задоволення позову.
Однак Верховний Суд погоджується з доводами скаржника про те, що судом не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.01.2023 у справі № 914/2441/21.
Виходячи з предмета позову в цій справі (№ 926/3570/21), яким є матеріально-правова вимога Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" про стягнення заборгованості за перевищення замовленої потужності за договором транспортування природного газу, а також нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, до предмета доказування в цій справі входять, зокрема обставини щодо визначення вартості та порядку розрахунку зазначеної заборгованості. 
Так, суд апеляційної інстанції встановив, що за змістом п.п. 7.1, 7.3 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. 
Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.
Згідно з п. 8.1 договору величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розділу розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього договору.
За умовами пункту 8.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2017 року) у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою, передбаченою цим пунктом договору. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений п. 8.4 цього договору, визначається за даними оператора.
Разом з тим суд апеляційної інстанції не перевірив який тариф був застосований позивачем для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності. Крім того, з тексту оскарженої постанови апеляційного суду не вбачається що він перевірив формулу та порядок здійснення відповідного розрахунку. Отже, суд апеляційної інстанції неповно дослідив та не дав належної правової оцінки зібраним у справі доказам. Суд апеляційної інстанції, пославшись лише на їх належність та допустимість, не перевірив відповідності відображених у них даних та правильності розрахунку заявлених до стягнення сум.
В свою чергу, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Прийняті зі справи рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам не відповідають.
Водночас положення ГПК України не дають Верховному Суду права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що постанова апеляційного господарського суду у даній справі підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд суду апеляційної інстанції. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц вказала, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надати належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та аргументам учасників справи, і, в залежності від встановлених обставин, вирішити спір відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. 
Посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував ст. 610 ЦК України, ч. 8 ст. 181 ГК України - без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: від 18.02.2022 у справі №918/450/20, від 19.03.21 у справі №922/3987/19, від 15.07.2022 у справі №921/184/21, від 22.10.2021 у справі № 910/1878/20, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19 та у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 916/2090/16, від 27.05.2020 у справі №910/5412/19, від 27.01.2020 у справі № 640/19386/18, від 29.07.2021 у справі №580/2317/19, від 04.08.2021 у справі №903/973/19, від 23.06.2021 у справі №904/2611/18,  колегією суддів відхиляються, оскільки його доводи є викривленням відповідних висновків Верховного Суду та спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи.
Враховуючи викладене, Верховний Суд не досліджує підставу касаційного оскарження - п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України як таку, що є передчасною.
Оскільки постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, розподіл судових витрат, відповідно до ст. 129 ГПК України, не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" задовольнити частково.
Постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 у справі                                     № 926/3570/21 скасувати.
Справу № 926/3570/21 направити на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Головуючий  суддя                                                                             Могил С.К.   
Судді:                                                                                                     Волковицька Н.О.
                                                                                                               Случ О.В.