УХВАЛА

23 жовтня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/9714/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

на додаткову ухвалу Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Андрієнко В. В., Буравльов С. І., Шапран В. В.
від 27.02.2023

за заявою Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"
про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції 

у справі № 910/9714/22

за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", ОСОБА_8 
про стягнення доплати за акції у зв`язку із заниженням ціни їх викупу та за затримку у виплаті повної суми 5 952 498,00 грн,
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до  Господарського суду міста Києва через електронну пошту із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" та ОСОБА_8 про стягнення доплати за акції у зв`язку із заниженням ціни їх викупу та за затримку у виплаті повної суми 5 952 498,00 грн.
2. Короткий зміст судових рішень
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі № 910/9714/22 позовну заяву з додатками повернуто на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд дійшов висновку, що представник позивачів звернувся до господарського суду у спосіб, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.
Постановою від 07.02.2023 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі № 910/9714/22.
Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 405,00 грн.
Додатковою ухвалою від 27.02.2023 Північний апеляційний господарський суд відмовив у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 405,00 грн за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі № 910/9714/22.
Додаткова ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:
- з акта приймання-передачі наданих послуг №01 від 10.02.2023 чітко вбачається, що адвокатським об`єднанням було надано Приватному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод" послугу, зокрема, підготовка, перевірка касаційної скарги на суму 9      924,00 грн. Враховуючи те, що Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулося до суду із заявою про відшкодування правової допомоги у суді апеляційної інстанції, суд дійшов висновку, що дана послуга Адвокатським Об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» клієнту - Приватному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод" не надавалась, отже не підлягає компенсації за рахунок позивача;
- стосовно заявлених Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" витрат у розмірі 2            481,00 грн за підготовку заяви до апеляційного господарського суду про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі №910/9714/22, суд зазначив, що звернення сторони із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу це є право сторони, а не обов`язок. Тобто, підготовка тексту самої заяви про відшкодування витрат на переконання суду апеляційної інстанції не входить у розуміння компенсування даних витрат іншої стороною, оскільки у даному випадку, позивач за первісним позовом просто скористався своїм правом.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи
Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 у справі № 910/9714/22. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що:
- суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у стягненні з позивача витрат у сумі 9      924,00 грн, оскільки Адвокатським Об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» було надано Приватному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод" послугу - підготовка, перевірка відзиву на апеляційну скаргу на суму 9      924,00 грн, однак в акті приймання-передачі наданих послуг №01 від 10.02.2023 було зазначено неправильну назву виду правової допомоги, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.06.2021 у справі № 922/2495/20, від 30.11.2021 у справі № 925/331/20, не є підставою для висновку про відсутність понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу адвоката;
- апеляційний господарський суд відмовив у стягненні заявлених Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" витрат у розмірі 2            481,00 грн за підготовку заяви до апеляційного господарського суду про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі №910/9714/22, без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.10.2022 у справі № 910/13595/20, відповідно до яких складання заяв та клопотань стосовно судових витрат є наданням правової допомоги у розумінні господарського процесуального законодавства.
ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні.
4. Підстави передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 та абзацу 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (підпункт в) пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічні положення щодо змісту резолютивної частини постанови суду касаційної інстанції зазначено в підпункті в) пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України). Зокрема, відповідно до даної норми постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове рішення є невід`ємною частиною прийнятого по суті рішення суду.
Суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу виходив, зокрема з того, що підготовка тексту заяви про відшкодування витрат не входить у розуміння компенсування витрат на професійну правничу допомогу іншою стороною.
Такі висновки апеляційного господарського суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 914/1564/20 та у додаткових постановах (які є невід`ємними частинами постанов Верховного Суду) від 20.09.2023 у справі № 922/838/22, від 14.09.2023 у справі № 911/3076/21, від 06.09.2023 у справі № 914/131/22, від 30.08.2023 у справі № 911/3586/21, від 25.07.2023 у справі № 914/4092/21, від 07.02.2023 у справі  № 922/4022/20, від 23.08.2022 у справі № 909/328/18, від 05.07.2022 у справі  № 910/10507/21. У зазначених постанові та додаткових постановах Верховний Суд зазначив, що витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення не підлягають відшкодуванню, оскільки така заява, відповідно до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, фактично є заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги. Тобто, це витрати, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги. 
Колегія суддів погоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі № 922/838/22, від 14.09.2023 у справі № 911/3076/21, від 06.09.2023 у справі № 914/131/22, від 30.08.2023 у справі № 911/3586/21, від 25.07.2023 у справі № 914/4092/21, від 07.02.2023 у справі № 922/4022/20, від 23.08.2022 у справі № 909/328/18, від 05.07.2022 у справі № 910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України, про те, що витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.
Водночас, Судом встановлено, що Верховним Судом переглядалася справа № 922/3708/19. У вказаній справі предметом касаційного оскарження була додаткова постанова апеляційного господарського суду в частині відмови у стягненні      14 490,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі витрат підготовки заяви про ухвалення додаткового рішення у справі      щодо розподілу судових витрат. Постановою Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 922/3708/19 додаткову постанову апеляційного господарського суду в частині відмови про стягнення 14 490,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто 14 490,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. У зазначеній постанові відсутні правові висновки про те, що витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи, втім про таку правову позицію свідчить сам факт прийняття нового рішення про стягнення таких витрат Верховним Судом.
Верховний Суд у справі № 910/13595/20 (постанові від 21.10.2022), переглядаючи додаткову постанову апеляційного господарського суду, не погодився із висновками суду апеляційної інстанції про те, що складання заяв та клопотань стосовно судових витрат не є наданням правової допомоги у розумінні господарського процесуального законодавства та       Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", та не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.
У додатковій постанові Верховного Суду від 13.07.2023 у справі № 922/2088/21 зазначено, що відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 05.04.2023 №      05/1 подання заяви про розподіл судових витрат за наслідком розгляду справи №        922/2088/21 становить 4000 грн (1 год. - 1000 грн х 4 год.). Однак, такий заявлений розмір витрат є надмірним, оскільки підготовка такої заяви не вимагала значного обсягу юридичної роботи від адвоката. Зміст поданої заяви жодним чином не співвідноситься із заявленим розміром витрат і Верховний Суд не може вважати обґрунтованим та розумним стягнення 4 000 грн за підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення. Таким чином, наведене свідчить про те, що Верховний Суд дійшов висновку про те, що витрати на підготовку/подання заяви про ухвалення додаткового рішення/розподіл судових витрат відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи, однак їх розмір є надмірним.
У додатковій ухвалі Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 909/980/19 зазначено, що щодо вимог про стягнення витрат на складання заяви про розподіл судових витрат та клопотання про відшкодування судових витрат на загальну суму 1      700,00 грн (700,00+1      000,00 грн), то враховуючи зміст та обсяг цих документів, а також відсутність визначеного сторонами договору про надання правової допомоги розміру гонорару за послуги зі складання цих документів, наявні підстави для стягнення 700,00 грн від заявлених 1      700,00 грн. Таким чином, наведене свідчить про те, що Верховний Суд дійшов висновку про те, що витрати на підготовку/складання заяви про ухвалення додаткового рішення/розподіл судових витрат відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.
Зазначене свідчить про неоднакове застосування касаційним господарським судом у складі різних палат положень 123, 126 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України.
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.
Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.
Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (пункт 6 частини 2 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Як слідує із частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, висловлені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, і у суддів відсутні права для не застосування таких висновків.
Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.
Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.
Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Наявність розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Саме на державу покладається обов`язок створити у своїй правовій системі ефективні механізми, що нададуть можливість подолати можливі розбіжності в судовій практиці (рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2011 року у справі "Брезовець проти Хорватії" (Brezovec v. Croatia), заява № 13488/07).
Відповідно до частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
Враховуючи вищевикладене та те, що в ухвалених судових рішеннях Верховного Суду викладені протилежні правові позиції, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики, Суд вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 17.12.2020 у справі № 922/3708/19, постанові від 21.10.2022 у справі № 910/13595/20, додатковій постанові від 13.07.2023 у справі № 922/2088/21, додатковій ухвалі від 17.12.2020 у справі № 909/980/19, щодо застосування статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України, про те, що витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.
За таких обставин, Суд вважає за необхідне передати справу № 910/9714/22 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Керуючись статтями 234, 235, 301, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Справу № 910/9714/22 з касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на додаткову ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              Н. М. Губенко

Судді                                                                                                           Г. О. Вронська

                                                                                                                   І. Д. Кондратова