УХВАЛА

27 листопада 2023 року 
м. Київ
cправа №  904/1586/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Студенець В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області
(суддя - Колісник І.І.)
від 13.07.2023
та постанову Центрального апеляційного господарського суду
(головуючий -  Кощеєв І.М., судді - Чус О.В., Дармін М.О.)
від 19.10.2023

у справі за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до  Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"
про стягнення 3 001 098,36 грн,

ВСТАНОВИВ:
1.          У березні 2023 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Товариства) плати за користування вагонами в сумі 2 915 230,20 грн та збору за зберігання вантажу в сумі 85 868,16 грн.
2.          Позов обґрунтований тим, що у зв`язку з затримкою вагонів на станціях підходу за наказами № 852 від 07.04.2022, № 878 від 09.04.2022, № 271 від 13.05.2022 внаслідок несвоєчасного забирання вантажу з колій станції призначення Терни Придніпровської залізниці, а також за весь час затримки вагонів на станції призначення за актами форми ГУ-23 №№ 981,1008,1019, 1024 Товариству за весь час затримки було нараховано плату за користування вагонами у сумі 2 915 230,20 грн за відомостями форми ГУ-46 №№ 14059238, 14059239, 14059240, 14059241, 14059242, 24049260, 29049261, 04059262, 09059263, 14059264, 16059217, 16059218, 16059219, 16059220, 16059221, 15059224, 15059225, 15059226, 15059227, 15059228, 24059284, 24059285, 24059286, 24059287, 24059288, 27059292, 22049188, 27049189, 02059190, 07059191, 13059187, 24059279, 24059280, 24059281, 24059282, 24059283, 26059290, 24049197, 29049198, 04059199, 09059200, 17059196, 24049250, 29049251, 04059252, 09059253, 14059254, 14059206, а також збір за зберігання вантажу в сумі 85 868,16 грн за накопичувальними картками ф. ФДУ-92 №№20059047, 20059048, 13059039.
3.          Відповідач проти задоволення позову заперечував, оскільки вважав, що плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу в розмірі 3  001 098,36 грн, були нараховані Залізницею за період затримки вагонів після 24.02.2022 (квітень-травень 2022 року), тобто за період, в який було запроваджено комендантську годину на території, на якій розташована станція призначення Терни. Нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу здійснено Залізницею без урахування вимог телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022, а саме не було виключено з часу користування вагонами час дії комендантської години за місцезнаходженням станції Терни. На думку Товариства, позивач надлишково нарахував плату за користування вагонами в сумі 947 941,20 грн (з ПДВ) та збір за зберігання вантажу в сумі 29 065,08 грн (з ПДВ), всього на суму 977 006,28 грн (з ПДВ).
4.          Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2023, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2023, позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства на користь Залізниці плату за користування вагонами в сумі 2 915 230,20 грн, збір за зберігання вантажу в сумі 85 868,16 грн та судовий збір у сумі 45 016,48 грн.
5.          Суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22, що рішення правління АТ "Українська залізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години. Суд дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що затримка вагонів на підходах до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу Товариства, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з причин, які залежать від вантажовласника (відповідача), що доводить його вину, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
6.          08.11.2023 Товариство надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення плати за користування вагонами в сумі 947 941,20 грн та збору за зберігання вантажу в сумі 29 065,08 грн відмовити.
7.          Касаційна скарга подана з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.
8.          В обґрунтування скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми пунктів 6, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, з урахуванням телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022, виданого на підставі рішення правління Залізниці від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) щодо визначення часу затримки вагонів з вини Товариства в період введення воєнного стану в Україні, з урахуванням введення комендантської години та обставин у спірних правовідносинах. Скаржник зазначає, що наразі відсутні остаточні та однозначні висновки Верховного Суду щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах стосовно нарахування та стягнення плати у випадках, коли на певній території введено комендантську годину.
9.          Верховний Суд зауважує, що існує сформована стала практика суду касаційної інстанції щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах стосовно порушеного скаржником питання, а саме у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22, яка послідовно підтримана у постановах від 02.06.2023 у справі № 904/3538/22, від 23.06.2023 у справі № 904/3141/22, від 05.07.2023 у справі № 904/3921/22, від 16.11.2023 у справі № 908/1642/22.  
10.          Правовідносини у зазначених справах та у справі, що переглядається, виникли на підставі договорів про експлуатацію залізничної під`їзної колії та стосувалися, зокрема, можливості зменшення нарахованої Залізницею до стягнення з Товариства плати за користування вагонами за час затримки вагонів в період дії комендантської години.
11.          Так, Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22 виклав висновок щодо комплексного застосування положень Правил користування вагонами і контейнерами (з додатками), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, а також телеграмного розпорядження Акціонерного товариства "Укрзалізниця" № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 та рішення правління Акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) про затвердження Переліку виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат Залізниці під час воєнного стану в Україні (далі - Перелік).
12.          Положеннями Переліку передбачено, що обставини, за наявності яких час затримки вагону не включається до часу користування вагоном, мають бути засвідчені актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами та має містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23, є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище (у тому числі обставин запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення). 
13.          Перелік є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених Залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме: обставин запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години.
14.          Також, в ухвалах Верховного Суду від 30.05.2023 у справі № 908/1219/22, від 16.05.2023 у справі № 904/2589/22, від 16.05.2023 у справі № 904/2022/22, 19.09.2023 у справі № 904/5088/22, від 04.10.2023 у справі № 904/2659/22, від 11.10.2023 у справі № 904/432/23 Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини першої статті 296 ГПК України, з огляду на те, що Верховний Суд уже сформував та виклав в іншій справі з подібними правовідносинами (справа № 904/2019/22) свій висновок щодо застосування Правил користування вагонами і контейнерами та рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т) про затвердження Переліку. 
15.          Отже, Верховний Суд уже викладав висновки щодо застосування зазначеної у касаційній скарзі норми права у подібних правовідносинах, а суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції у цій справі відповідно до цих висновків, і підстави для відступлення від зазначених висновків у межах цієї справи відсутні.
16.          Згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
17.          З огляду на те, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у цій справі відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм пунктів 6, 12 Правил користування вагонами і контейнерами  у подібних правовідносинах, що викладені у раніше прийнятих постановах, і підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи відсутні, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України.
Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 904/1586/23 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 13.07.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2023.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню. 

Головуючий                                                                                І. Кондратова

Судді                                                                                       Н. Губенко  

                                                                                                 В. Студенець