ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року 

м. Київ

cправа №  18/113-53/81 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Вронська Г.О., Кібенко О.Р.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
на постанову   Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023
(головуючий - Коробенко Г.П., судді - Козир Т.П., Кравчук Г.А.)
у справі   №18/113-53/81
за позовом   Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями «Укрелектроват»
до   Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
за участю   Київської міської прокуратури
про   стягнення 154 268 280,35 грн,

ВСТАНОВИВ:
1. У зв`язку з відпусткою судді  Бакуліної С.В. склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився, що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 09.10.2023.

Історія справи
2. В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 18/113-53/81 за позовом Закритого акціонерного товариства «Спільне українсько-американське підприємство з іноземними інвестиціями «Укрелектроват» (далі - ЗАТ«Укрелектроват», позивач, стягувач)    до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП НАЕК«Енергоатом», відповідач, боржник), за участю Прокуратури міста Києва про стягнення заборгованості. 
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ДП НАЕК«Енергоатом» на користь ЗАТ«Укрелектроват» 2 562 101,36 грн. основного боргу, 1 207 585,52 грн. курсової різниці при зміні валютних курсів, 118 209 236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором № 1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди № 1 від 02.03.1998 та угоди № 1 від 19.05.1998, 1 283 659,85 грн. 3% річних від простроченої суми, 4020411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення № 1348А від 02.03.1998 і угодою № 1 від 19.05.1998, 25 500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2012, рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 залишено без змін.
4. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011, видано наказ  від 08.02.2012 у справі № 18/113-53/81. 
5. На адресу Господарського суду міста Києва від ДП НАЕК«Енергоатом» надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України(далі - ВДВС), відповідно до якої скаржник просив суд: визнати незаконними дії Головного державного виконавця ВДВС Рубель І.В. щодо прийняття постанови від 27.08.2021 про поновлення виконавчого провадження № 34029225; визнати недійсною та скасувати постанову Головного державного виконавця ВДВС Рубель І.В. щодо прийняття постанови від 27.08.2021 про поновлення виконавчого провадження № 34029225. 
6. Скарга обґрунтована тим, що на момент винесення оскаржуваної постанови, у державного виконавця були відсутні дані щодо законності повернення матеріалів виконавчого провадження № 34029225 до ВДВС.
7. Справа розглядалась судами неодноразово.
8. Після скасування постановою Верховного Суду від 07.12.2022 ухвали Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 про відмову у    задоволенні скарги, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. 
9.    Скасовуючи судові рішення у справі, Верховний Суд зазначив, що суди, відмовляючи у задоволенні скарги, обмежились лише посиланням на те, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 є чинною та відповідно обов`язковою до виконання на всій території України. При цьому суди встановили, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 01.09.2021, а ВДВС 27.08.2021 прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження № 34029225, тобто судами попередніх інстанцій не надавалась оцінка щодо встановлення часу набрання чинності ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021.
   
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
10.    Під час нового розгляду справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2023, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023,    у задоволенні скарги ДП НАЕК«Енергоатом» на дії ВДВС    у виконавчому провадженні № 34029225 відмовлено.
11.Судові рішення мотивовано тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21 було встановлено зобов`язання відповідальної службової особи СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, яка здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №42014100000000381 від 23.04.2014, повернути володільцю в особі ВДВС, оригінали матеріалів виконавчого провадження №34029225, що були вилучені протоколом від 14.08.2014 в межах кримінального провадження. Вказану ухвалу від 02.02.2021, залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 01.09.2021 у справі № 761/2894/21, з підстав того, що матеріали виконавчого провадження не є предметом кримінального правопорушення, у зв`язку з чим підлягають поверненню власнику (законному володільцю). Крім того апеляційний суд зазначив, що матеріали виконавчого провадження повернуто володільцю в особі ВДВС і у ВДВС були відсутні відомості про не набрання чинності ухвали від 02.02.2021. Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21 прийнята суддею в межах досудового розслідування за № 42014100000000381 від 23.04.2014, яке закрито у відповідній частині. Зважаючи на наведене та в контексті змісту резолютивної частини ухвали Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21, апеляційний суд у справі 18/113-53/81 зазначав, що дії державного виконавця ВДВС щодо винесення постанови від 27.08.2021 про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № 34029225 вчинені з урахуванням змісту отриманої ухвали Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21, у спосіб та у відповідності до вимог, визначених положеннями ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог касаційної скарги    та узагальнення їх доводів
12. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, боржник, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом, який залишив без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги, норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.
13. Скаржник зазначає про те, що постанову апеляційного суду    прийнято з порушенням положень ст.ст. 236, 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Так, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій, з урахуванням вимог скарги на дії ВДВС,    не було надано правової оцінки завчасності поновлення виконавчого провадження    ВДВС. Скаржник також, зазначає, що судами безпідставно не враховано доказів, поданих скаржником на підтвердження обставин повідомлення виконавчої служби про не набрання чинності ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21 на момент поновлення виконавчого провадження.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
14. Стягувачем надано відзив на касаційну скаргу, у якому останній посилаючись на безпідставність доводів та вимог викладених у касаційній скарзі, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Обставини виконавчого провадження, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
15. Судами встановлено, що на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 у справі № 18/113-53/81 господарським судом видано наказ від 08.02.2012.
16. В наступному, 28.08.2012 держаним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34029225.
17. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2014 у справі №761/21069/14-к (провадження №1-кс/761/8248/2014) надано слідчому СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві тимчасовий доступ до документів виконавчого провадження № 34029225, що перебувають у володінні Державної виконавчої служби України з можливістю їх вилучення. Оперативним уповноваженим ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві 14.08.2014 складено протокол тимчасового доступу до речей і документів та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді.
18. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 у справі № 18/113-53/81 за скаргою ДП НАЕК«Енергоатом» визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо незупинення виконавчого провадження № 34029225 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 №18/113-53/81. Зобов`язано відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження № 34029225 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 у справі №18/113-53/81, на період вилучення оригіналів виконавчого провадження № 34029225 та оригіналу виконавчого документу. При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що у зв`язку із вилученням оригіналу виконавчого провадження на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.07.2014, виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню до моменту повернення оригіналу виконавчого провадження.
19. На підставі вказаної постанови від 06.07.2016 та п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від    21.04.1999 № 606-XIV,    ВДВС винесено постанову від 08.07.2016 про зупинення виконавчого провадження № 34029225.
20. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 01.09.2021, задоволено клопотання адвоката Сироватки С.С., який діє в інтересах ЗАТ«Укрелектроват» та зобов`язано відповідальну службову особу СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, яка здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №42014100000000381 від 23.04.2014, повернути володільцю в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оригінали матеріалів виконавчого провадження №34029225, що були вилучені згідно з протоколом від 14.08.2014 у межах указаного вище кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2014 (про тимчасовий доступ до матеріалів виконавчого провадження № 34029225), що перебували у володінні Державної виконавчої служби України, за адресою: м. Київ, вул. Артема 73.
21. Супровідним листом від 17.05.2021 №9308/125/56-2021 на підставі вказаної ухвали Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 № 761/2894/21 до ВДВС повернуто матеріали виконавчого провадження № 34029225 у 4 томах, які останнім отримані 21.05.2021. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 34029225 ВДВС було виявлено відсутність у них оригіналу виконавчого документа, у зв`язку із чим виконавець звернувся до суду із заявою (поданням) про видачу йому дубліката.
22. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 заяву (подання) державного виконавця задоволено та видано дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 у справі № 18/113-53/81.
23. В подальшому, враховуючи повернення матеріалів виконавчого провадження та отримання дублікату наказу суду від 08.02.2012    у справі № 18/113-53/81, постановою ВДВС від 27.08.2021 поновлено виконавче провадження № 34029225, на підставі ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.
24. Звертаючи із скаргою на дії ВДВС ДП НАЕК«Енергоатом» посилається на незаконні дії ВДВС щодо прийняття постанови від 27.08.2021 про поновлення виконавчого провадження № 34029225, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови у державного виконавця були відсутні дані щодо законності повернення матеріалів виконавчого провадження № 34029225 до ВДВС.

Позиція Верховного Суду
25.          Касаційний господарський суд, здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, обговоривши доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі та заперечення, викладені у відзиві на касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, надану господарськими судами попередніх інстанцій юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши дотримання судами норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга    не підлягає задоволенню з таких підстав.
26.   Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
27.   Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права під час розгляду скарги на дії державного виконавця щодо поновлення виконавчого провадження.
28. За приписами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.
29. Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
30. Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
31. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
32. Суд зазначає, що спірні відносини учасників процесу у даній справі виникли у ході виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду від 04.08.2011, тому регулюються приписами Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинною на    час вчинення виконавчої дії (далі - Закон від    21.04.1999 № 606-XIV або від 02.06.2016 N 1404-VIII).
33. Згідно ст. 1 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
34. Частиною 5 ст. 13 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII  визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
35. Відповідно до частини 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
36. Статтею 26 Закону від 02.06.2016 N 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у   статті 3   цього Закону.
37. Разом з цим,  під час виконання судового рішення у справі матеріали виконавчого провадження № 34029225 вилучались слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2014 у справі №761/21069/14-к, в рамках кримінального провадження.
38. Відповідно до ч. 7 ст. 83 Закону від    21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, яка діяла на час вчинення відповідної дії виконавцем) забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом. Виїмка документа виконавчого    провадження здійснюється виключно за рішенням суду. При проведенні виїмки    оригіналу виконавчого документа чи виконавчого провадження суд у своєму    рішенні  зазначає про зупинення виконавчого провадження. 
39. Частиною 1 п. 5 ст. 37 Закону від    21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, яка діяла на час вчинення відповідної дії виконавцем) визначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому  зупиненню у разі: зупинення  виконання  відповідного рішення або виконавчого провадження  судом  чи  посадовою особою, яким законом надано таке право.
40. Зважаючи на виїмку матеріалів виконавчого провадження  № 34029225, на підставі вказаної постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 та п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону від    21.04.1999 № 606-XIV, ВДВС винесено постанову від 08.07.2016 про зупинення виконавчого провадження № 34029225.
41. Водночас, судами було встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 управі № 761/2894/21 зобов`язано відповідальну службову особу СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, яка здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №42014100000000381 від 23.04.2014, повернути володільцю в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оригінали матеріалів виконавчого провадження №34029225.
42. Частиною 5 ст. 35  Закону від 02.06.2016 N 1404-VIII визначено, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.
43. Розглядаючи скаргу суди, з урахуванням вказівок постанови Верховного Суду від  07.12.2022, встановили, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21 набрала законної сили 01.09.2021.
44. Водночас судами встановлено, що в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21 зазначено, що ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді. Крім того,  суди встановили, що у державного виконавця були відсутні відомості щодо набрання чинності вказаною ухвалою, а матеріали виконавчого провадження № 34029225 було повернуто державному виконавцю 21.05.2021.
45.  Зважаючи на вказані обставини, з урахуванням положень частини 5 ст. 35  Закону від 02.06.2016 N 1404-VIII, державним виконавцем винесено  постанову ВДВС від 27.08.2021 про поновлення виконавчого провадження № 34029225, після отримання дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 у справі № 18/113-53/81, на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 02.08.2021.
46. Відповідно до статті 343 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги у разі   якщо оскаржувані рішення, дії   чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за умови, що право заявника при цьому не було порушено. У разі ж якщо мало місце порушення прав заявника відсутні підстави постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
47.   Згідно зі статтею 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
48. З урахуванням зазначеного,  суди, встановивши вказані обставини та зважаючи на відповідні положення процесуального законодавства та законодавства, яке регулює здійснення виконавчого провадження, зазначили, що  враховуючи принцип процесуальної економії та чинність ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21, правомірність якої встановлена за результатами перегляду її в апеляційному порядку, відтак, остання є обов`язковою до виконання на всій території України, суд зазначає, що як на момент первісного звернення зі скаргою 13.09.2021, так і на момент даного розгляду скарги боржника на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 34029225, навіть враховуючи набрання ухвалою суду від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 законної сили 01.09.2021, ДП НАЕК«Енергоатом» не наведено та судом не встановлено будь-яких неправомірних наслідків поновлення виконавчого провадження № 34029225 постановою від 27.08.2021, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ДП НАЕК«Енергоатом» на дії ВДВС.
49. Зважаючи на  обставини встановлені судами Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення скарги на дії ВДВС.
50. Судом касаційної інстанції відхиляються доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом положень ст.ст. 236, 269 ГПК України, оскільки апеляційним судом, з урахуванням вимог скарги на дії ВДВС,    не було надано правової оцінки завчасності поновлення ВДВС виконавчого провадження    та не враховано доказів поданих скаржником на підтвердження обставин повідомлення виконавчої служби про не набрання чинності ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 у справі № 761/2894/21, на момент поновлення виконавчого провадження.
51. Як зазначалось, суди попередніх інстанцій з урахуванням вимог скарги не встановили обставини  порушення державним виконавцем при вчиненні виконавчих дій положень  Закону України «Про виконавче провадження». Щодо завчасності поновлення виконавчого провадження, то суди обґрунтовано відхилили такі доводи, оскільки, як вказувалось матеріали виконавчого провадження повернулись до виконавчої служби і державний виконавець, зважаючи на положення  частини 5 ст. 35  Закону від 02.06.2016 N 1404-VIII, поновив виконавче провадження, оскільки зазначеними положеннями встановлено строк для вчинення такої дії виконавцем та відповідно усунення  обставини, які зумовили зупинення виконавчого провадження.
52. Щодо доводів касаційної скарги щодо неприйняття апеляційним судом доказів, поданих боржником, на підтвердження обставин повідомлення  ВДВС про оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2021, касаційний суд зазначає наступне.
53. Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.  Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
54.   Отже, за змістом положень статей 7, 13, 74, 80, 269 ГПК України єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
55. Водночас прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених критеріїв при вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів зумовлює порушення положень статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16.
56. Крім того, принцип рівності сторін у судовому процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Прийняття апеляційним судом доказів, без встановлення й оцінки обов`язкових, згідно частини 3 ст. 269 ГПК України, передумов, стане наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності
57. З урахуванням зазначеного касаційний суд вважає, що апеляційний суд обґрунтовано вказав, що  докази подані боржником з апеляційною скаргою(клопотання від 28.07.2021 № 01-11490/10-вих та копія накладної про відправлення)  не були предметом оцінки в суді першої інстанції, тоді як апеляційна скарга не містила належного обґрунтування неподання таких доказів до суду першої інстанції.
58. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення від 19.03.1997 зі справи «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи «Шмалько проти України»).
59. У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.
60. Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.
61. Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14 та від 25.09.2020 у справі № 924/315/17.
62. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що судові рішення у справі прийнято  із додержанням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування судових рішень отже, суд касаційної інстанції констатує про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного господарського суду, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції, без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
63.   Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
64. У частині 1 статті 309 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
65.   Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів, наведених у касаційній скарзі, зазначає, що касаційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» необхідно залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 залишити без змін.
   
Розподіл судових витрат
66.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1.   Касаційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»  залишити без задоволення.
2.       Постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 у справі   №18/113-53/81 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
          
Головуючий суддя                                                                                                                                                                                                                                                  О.А. Кролевець
          
Судді                                                                                                                                                                                                                                                                                                                          Г.О. Вронська 

                                                                                                                    О.Р. Кібенко