УХВАЛА

16 листопада 2023 року 
м. Київ
cправа №  910/12363/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець   О.   А. - головуючий, Баранець   О.   М., Зуєв   В.   А.
за участю секретаря судового засідання - Крапивної   А.   М.
та представників:
скаржника - не з`явився
позивача - не з`явився
відповідача   1 - Пантюшева   Н.   М.
відповідача   2 - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Форумпром"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 (головуючий - Мальченко   А.   О., судді Агрикова   О.   В., Чорногуз   М.   Г.)
у справі №   910/12363/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи"
до 1) Акціонерного товариства "Українська залізниця", 2) Львівської міської ради
про визнання протиправними дій та відшкодування завданої шкоди у розмірі 601   284,00 грн

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач   1), Львівської міської ради (відповідач   2) про визнання протиправними дій та відшкодування завданої шкоди у розмірі 601   284,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником конструкцій зовнішньої реклами, розміщених на території та об`єктах залізничного транспорту, згідно з укладеними з ДТГО "Львівська залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") договорів про надання рекламних послуг. Оскільки вказані рекламні конструкції на підставі звернення Львівського міського голови були демонтовані відповідачем   1 з метою їх використання на потреби облаштування захисних споруд міста, наведеними діями відповідачів позивачеві було завдано шкоди у вищевказаному розмірі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" до Акціонерного товариства "Українська залізниця", Львівської міської ради про визнання протиправними дій та відшкодування завданої шкоди у розмірі 601   284,00 грн залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача у судове засідання, призначене на 16.02.2023 не з`явився та не зважаючи на повідомлення ним причини неявки в судове засідання, дійшов висновку про допущене позивачем зловживання своїми процесуальними правами, з огляду на те, що у підготовчому засіданні 26.01.2023 розгляд справи було відкладено саме за усним клопотанням його представника, з яким погоджувалась дата та час наступного судового засідання, при цьому судом враховано, що представником позивача було повторно подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке відтворює зміст первинно поданого клопотання, розглянутого у судовому засіданні 26.01.2023, що свідчить про намагання сторони домогтися повторного розгляду одного й того ж клопотання.
Враховуючи факт неявки уповноваженого представника позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання, ненадходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності та безпідставність поданої заяви про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 у справі №   910/12363/22 скасовано, а матеріали справи №   910/12363/22 повернуто до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що місцевий  господарський суд не надав належної правової оцінки поданому представником позивача клопотанню про відкладення розгляду справи із повідомленням суду про причини неявки.
Апеляційний господарський суд зазначив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 у справі №910/12363/22, місцевий господарський суд за власної ініціативи продовжив строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів, а пунктом 5 даної ухвали визнав явку представників позивача та відповідачів обов`язковою.
Водночас, 15.02.2023 та 16.02.2023 на електронну пошту суду від представника позивача Джумурат   В.   М. надійшли заяви про визнання причин неявки представника позивача у судове засідання, призначене на 16.02.2023 поважними та відкладення розгляду справи на іншу дату та час, і водночас просив суд розглянути та задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі. Поважною причиною неприбуття в судове засідання представник зазначив складання ним іспиту в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького, в якому проходить навчання в якості аспіранта, долучивши на підтвердження даної обставини довідку вищого навчального закладу та посвідчення про проходження ним навчання у вищевказаному університеті.
На підтвердження даної обставини суду представником були надані копії довідки від 17.10.2022 №   157/04 про проходження навчання Джумурат   В.   М. в аспірантурі Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького, посвідчення №   4/22, виданого на ім`я останнього, а також Графік складання іспитів та заліків аспірантами 1 курсу за 1 семестр 2022-2023 роки за спеціальністю 051- економіка, який затверджений т.в.о. ректора вищевказаного освітнього закладу. З наданого представником Графіку вбачається, що складання іспитів призначено у період з 02.02.2023 по 16.02.2023.
При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що на час відкладення розгляду справи, станом на 26.01.2023 цей графік був відомий представникові позивача, відповідно, за висновком колегії суддів, відсутні підстави вважати, що представник допустив зловживання процесуальними правами та погоджуючи дату наступного судового засідання, свідомо не повідомив суд про відсутність у нього об`єктивної можливості взяти в ньому участь.
З огляду на викладене колегія суддів суду апеляційної інстанції не погодилась з висновками суду першої інстанції про безпідставне подання представником позивача заяви про відкладення розгляду справи, призначеного судом на 16.02.2023.
Окрім цього, апеляційний господарський суд зауважив, що відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції ухвалою від 21.11.2022 повідомив учасників справи, що явка їх уповноважених представників до суду не є обов`язковою. Тобто, відкриваючи провадження, суд вважав наявні у матеріалах справи докази достатніми для вирішення спору по суті у разі неприбуття в судове засідання уповноважених представників сторін.
Втім, лише після судових засідань, призначених на 22.12.2022 та 26.01.2023, місцевий господарський суд ухвалою від 26.01.2023 за власною ініціативою продовжив строк підготовчого провадження у даній справі та визнав явку представників позивача та відповідачів у судове засідання обов`язковою. При цьому, будь-яких доказів, необхідних для з`ясування обставин справи та вирішення спору по суті у сторін не витребував.
Так, слідуючи практиці Верховного Суду у справах з аналогічними обставинами процесуального характеру, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції вказав про відсутність у нього обов`язку мотивувати ухвалу, яким саме чином неявка представника позивача перешкоджала вирішенню спору по суті заявлених позовних вимог, посилаючись на неподання позивачем заяви про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.
Однак, колегія суддів суду апеляційної інстанції врахувала висновок Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі №   910/16978/19, що для застосування передбачених частиною четвертою статті 202 та пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання обов`язковою є наявність двох умов: належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
Отже, суд апеляційної інстанції зазначив, що правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За висновками суду апеляційної інстанції, в даному випадку суд першої інстанції не дотримався вимог статей 202, 226 ГПК України, і фактично усунувся від розгляду справи по суті за наявними у справі доказами і дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Форумпром" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 та ухвалити нове рішення, яким залишити позов ТОВ "Українські перспективи" без розгляду.
У касаційній скарзі скаржник не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, в обґрунтування підстав касаційного оскарження, скаржник зазначає, що апеляційним господарським судом порушено норми процесуального права. При цьому скаржник зазначає, що він є особою, яка не брала участь у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням суду апеляційної інстанції вирішено питання про його права та обов`язки.
На переконання скаржника, судом апеляційної інстанції винесено неправомірне рішення, яке встановлює необґрунтовані обмеження, суперечить нормам чинного законодавства та порушує права ТОВ "Форумпром", як суб`єкта господарювання, який має намір здійснювати підприємницьку діяльність у сфері зовнішньої реклами на території міста Львова. При цьому, на місцях, на яких скаржник має намір розміщувати свої конструкції, наразі розміщені конструкції ТОВ "Українські перспективи" на підставі договорів, які безпідставно укладені з АТ "Українська залізниця" та які відповідач   2 не може демонтувати через відкрите провадження у цій справі. Відповідно ТОВ "Форумпром" не має можливості здійснювати законну підприємницьку діяльність у сфері зовнішньої реклами.
Відповідач   1 подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими та просить закрити касаційне провадження у справі.
Інші учасники справи не надали відзивів на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Форумпром" підлягає закриттю з огляду на таке.
Як свідчать матеріали справи, скаржник ТОВ "Форумпром" не є учасником цієї справи, проте оскаржує постанову суду апеляційної інстанції як особа, яка не брала участі у справі, щодо якої, на думку скаржника, суд вирішив питання про його права та інтереси.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У частині першій статті 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі №   914/1570/20 навела висновок про те, зокрема, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів.
Право на перегляд справи та оскарження судового рішення, передбачене статтею 17 ГПК України, відповідно до частини 1 якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи передбачене також положеннями статті 287 ГПК України.
Відповідно до частини першої статті 287 ГПК України право на подання касаційної скарги на судове рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
Таким чином, особи, яких не було залучено до участі у справі, звертаючись до суду касаційної інстанції, повинні довести, що оскаржуване судове рішення стосується їх прав та обов`язків.
У розумінні положень наведеної процесуальної норми, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №   921/730/13-г/3, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №   904/897/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2020 №   910/9016/16, від 21.07.2020 №   914/1971/18.
При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Зазначене узгоджується із сталою і послідовною правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 904/5618/17, від 21.09.2018 у справі № 909/68/18, від 18.12.2018 у справі № 911/1316/17, від 27.02.2019 у справі № 903/825/18, від 26.11.2019 у справі № 911/2284/17, від 18.03.2020 у справі № 910/2030/18.
У касаційній скарзі ТОВ "Форумпром" посилається на те, що апеляційною інстанцією винесено неправомірне рішення, яке встановлює необґрунтовані обмеження, суперечить нормам чинного законодавства та порушує права скаржника.
Проте, скаржником не наведено обґрунтування, яким чином оскаржувана ним постанова суду апеляційної інстанції, в якій вирішувалось питання правомірності дій місцевого господарського суду щодо залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України порушує його права, інтереси чи обов`язки.
При цьому, ні мотивувальна, ні резолютивна частини постанови апеляційного господарського суду у цій справі не містять жодних посилань, які б стосувались прав, інтересів чи обов`язків скаржника.
Відтак, прийнята судом апеляційної інстанції постанова про скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 та направлення матеріалів справи №   910/12363/22 до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду, ніяким чином не впливає на права та обов`язки ТОВ "Форумпром" та не порушує права та законні інтереси скаржника.
Верховний Суд зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Відповідно до частини другої статті 296 Господарського процесуального кодексу України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.
Оскільки Верховним Судом встановлено, що судом апеляційної інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ "Форумпром" при прийнятті оскаржуваної постанови не вирішувалося, то відповідно до пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України необхідно закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Форумпром".
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1.          Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Форумпром" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі №   910/12363/22.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                             О.   А.   Кролевець

Судді                                                                                           О.   М.   Баранець

                                                                                          В.   А.   Зуєв