УХВАЛА

28 листопада 2023 року 
м. Київ

cправа №  873/124/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Жукова С.В., Погребняка В.Я., 

розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства "Кредит Європа Банк" 
про роз`яснення постанови Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №  873/124/22
за заявою Акціонерного товариства "Кредит Європа Банк"
про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 07.10.2022
за позовом Акціонерного товариства "Кредит Європа Банк"
до          1. Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод"
           2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод"
           3. Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К."
           4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс"
про стягнення заборгованості.

Учасники справи:
представник позивача - не з`явився,
представник відповідача-1 - не з`явився,
представник відповідача-2 - Яценко С.А., адвокат,
представник відповідача-3 - не з`явився,
представник відповідача-4 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

1.          07.10.2022 Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків (далі - Третейський суд) постановив рішення (у редакції ухвали від 27.10.2022 про виправлення описки) (далі - Рішення) у третейській справі №  35/22 про задоволення позову Акціонерного товариства "Кредит Європа Банк" (далі - Позивач) та стягнення солідарно з Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (далі - Відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (далі - Відповідач-2), Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." (далі - Відповідач-3) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (далі- Відповідач-4) на користь Позивача 1  527  682 доларів США 66 центів США заборгованості за договором про надання фінансових послуг від 03.12.2012 №  74/12 та 25 500 грн третейського збору - по 6  375  грн 00 коп. з кожного з відповідачів.
2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 18.07.2023 за результатами розгляду заяви Позивача про видачу наказу на примусове виконання Рішення цю заяву було задоволено та ухвалено про видачу наказу на примусове виконання Рішення: про стягнення з відповідачів солідарно на користь Позивача 1  527  682 доларів США 66 центів США заборгованості за договором про надання фінансових послуг від 03.12.2012 №  74/12, а також про стягнення з кожного із відповідачів по 6  375  грн 00 коп. третейського збору та по 1240 судового збору за видачу виконавчого документу. 
3.          12.09.2023 Верховний Суд за результатами розгляду апеляційної скарги одного із відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 постановив: задовольнити цю апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 та прийняти нове рішення, яким відмовити Позивачу у задоволенні заяви про видачу наказів на примусове виконання Рішення Третейського суду та у видачі наказу на примусове виконання Рішення Третейського суду, поклавши на Позивача судові витрати зі сплати судового збору   за подання апеляційної скарги у цій справі.
Підставою для ухвалення Судом цього рішення стали встановлені під час апеляційного провадження у цій справі обставини невідповідності вимогам закону складу Третейського суду, яким прийнято Рішення (пункт 6 частини першої статті 355 ГПК України).
4.          01.11.2022 Позивач подав до заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду від 12.09.2023 у цій справі, зокрема, пункту 3 її резолютивної частини, а саме: чи відмовлено стягувачу (Позивачу)   у видачі одного наказу - щодо боржника-   Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" чи двох наказів - про стягнення боргу та судових витрат з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", або всіх п`яти наказів, у тому числі стосовно інших учасників справи, що не подавали апеляційної скарги у цій справі.
5.           Розглянувши заяву Відповідача, Суд дійшов таких висновків.
Статтею 245 ГПК України передбачено право учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця на роз`яснення судового рішення, ухваленого по суті спору, коли його зміст викладено не чітко, його положення незрозумілі, внаслідок чого виконання такого рішення викликає труднощі чи стає неможливим.
6.          Виходячи із змісту наведеної норми роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
7.          Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Право роз`яснення рішення належить суду, який його ухвалив, якщо рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
8.          Таким чином, за змістом статті 245 ГПК України може бути роз`яснено судове рішення, яке підлягає примусовому виконанню, тобто судове рішення, яким спір вирішено по суті та порядок виконання якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".
Отже роз`ясненню підлягають ті рішення, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".
Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 10.07.2018 у справі №461/1930/16-ц, від 03.09.2018 у справі №638/11634/17 (К/9901/4439/17), від 09.07.2018 у справі №911/2050/16. від 18.06.2019 у справі № 903/922/17 та від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19, а також в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 у справі   № 910/14672/17 та від 11.04.2019 у справі № 914/208/17.
9.          Враховуючи, що своїми вимогами в заяві про роз`яснення постанови Верховного Суду від 12.09.2023 у цій справі Позивач фактично порушив питання, чи підлягає виконанню Рішення Третейського суду у цій справі з урахуванням наведеної в постанові від 12.09.2023 редакції її резолютивної частини, Суд вважає за необхідне задовольнити заяву Позивача про роз`яснення постанови   від 12.09.2023 у цій справі, у зв`язку з чим зазначає про таке. 
10.          Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
11.          Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини першої).
12.          Поряд з цим, на відміну від наказів на примусове виконання судового рішення, правила видачі яких визначені нормами розділу V "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах" ГПК  України, правила видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду є відмінними та регламентовані спеціальними положеннями   статей 352-356 ГПК України. 
13.          Зокрема, згідно з положенням частин першої, третьої, четвертої,   п`ятої, шостої   статті 356 ГПК України: за результатами розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду господарський суд постановляє ухвалу про видачу наказу або про відмову у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, передбаченими цим Кодексом для ухвалення рішення; ухвала господарського суду про видачу або відмову у видачі наказу може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції; після набрання законної сили ухвалою про відмову у видачі наказу спір між сторонами може бути вирішений господарським судом у загальному порядку; ухвала суду за наслідками розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження; у разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.
14.          За змістом наведених норм відмова господарським судом у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду з підстав, визначених законом - частиною першою статті 355 ГПК України, статтею 56 Закону України "Про третейські суди" (положення яких є аналогічними та містять вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду), водночас надає сторонам право вирішити спір, що був розглянутий третейським судом (з ухваленням відповідного рішення), у господарському суді у загальному порядку. 
Однак, відмова господарським судом у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду позбавляє сторону, на користь якої ухвалене рішення третейського суду, можливості отримати будь-яке примусове його виконання (за правилами, зокрема, Закону України "Про виконавче провадження") в повному його обсязі   - незалежно від кількості осіб (відповідачів), щодо яких ухвалене це рішення, оскільки примусове виконання рішення третейського суду здійснюється виключно на підставі наказу господарського суду, що видається за правилами статей 352-356 ГПК  України. 
15.          Отже, відмова господарським судом у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду з підстав невідповідності вимогам закону складу третейського суду, яким прийнято рішення (пункт 6 частини першої статті 355 ГПК  України), що мало місце у цій справі, виключає примусове виконання цього рішення третейського суду.
16.          Враховуючи викладене, не зважаючи на зазначення Судом в пункті 3 резолютивної частини постанови від 12.03.2023 про відмову Позивачу у задоволенні заяви про видачу наказів (в множині) на примусове виконання Рішення Третейського суду та про відмову Позивачу у видачі наказу (в однині) на примусове виконання вказаного рішення Третейського суду, ця постанова Суду виключає примусове виконання Рішення Третейського суду в повному обсязі (стосовно всіх відповідачів у цій справі), а відповідно і видачу будь-якого наказу (наказів, якщо рішення передбачає видачу декількох наказів) на виконання Рішення Третейського суду.   
17.          Таким чином Суд вважає за необхідне роз`яснити пункт 3 резолютивної частини постанови Верховного Суду від 12.09.2023 у цій справі, зазначивши, що відмова у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду з підстав невідповідності вимогам закону складу третейського суду, яким прийнято рішення (пункт 6 частини першої статті 355 ГПК України), виключає примусове виконання рішення третейського суду та видачу наказу (наказів) на його виконання.   
Керуючись статтями 234, 235, 245, 301, 355, 356 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.          Заяву Акціонерного товариства "Кредит Європа Банк" про роз`яснення постанови   Касаційного господарського суду   у складі   Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 873/124/22 задовольнити.
2.          Роз`яснити пункт 3 резолютивної частини постанови Касаційного господарського суду   у складі   Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №  873/124/22: відмова у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду з підстав невідповідності вимогам закону складу третейського суду, яким прийнято рішення (пункт 6 частини першої статті 355 ГПК України), виключає виконання рішення третейського суду   та видачу наказу (наказів) на його виконання.   
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                О.В. Васьковський
Судді                                                                                          С.В.  Жуков 
В.Я. Погребняк