УХВАЛА

11 грудня 2023 року 
м. Київ

cправа №  911/2875/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Обслуговуючого гаражного кооперативу "Металург"
на рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2023
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023
у справі за позовом  ОСОБА_1 
до Обслуговуючого гаражного кооперативу "Металург" (далі - Кооператив)
про визнання дій та рішення правління кооперативу незаконними, визнання наказу голови правління кооперативу незаконним, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
1.           ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Кооперативу про визнання дій правління Кооперативу від 24.06.2021 щодо поновлення ОСОБА_1 такими, що не відповідають вимогам закону; визнання рішення правління такими, що не відповідають вимогам закону; визнання наказу від 17.06.2021 №4 "Про поновлення на роботі", виданого головою правління ОСОБА_2 , таким, що не відповідає вимогам закону; зобов`язання голови правління ОСОБА_2 видати новий наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді голови правління за формою, що відповідає вимогам законодавства; зобов`язання голови правління ОСОБА_2 допустити ОСОБА_1 , поновленого на посаді голови правління, до відповідного робочого місця та здійснити передачу ОСОБА_1 печатки та всіх необхідних для роботи голови правління документів; зобов`язання голови правління ОСОБА_2 скоригувати табель обліку використання робочого часу за час вимушеного прогулу щодо ОСОБА_1 ; зобов`язання голови правління ОСОБА_2 внести зміни до особової картки та особової справи ОСОБА_1 ; стягнення з Кооперативу середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного (поновлення) звільнення.
2.          Господарський суд Київської області рішенням від 09.02.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023, позов задовольнив частково; стягнув з Кооперативу на користь ОСОБА_1 86 938,40 грн середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу; відмовив в задоволенні решти позовних вимог.
3.          11.11.2023 Кооператив через систему Електронний суд звернувся з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023, в якій просить їх скасувати в частині про задоволення позову про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 86 938,40 грн та направити справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції; в іншій частині оскаржувані рішення залишити без змін.
4.          Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.
5.          Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.
6.          Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).
7.          Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.
8.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).
9.          У цьому випадку необхідно чітко вказати: 
норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 
навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
10.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
11.          Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
12.          Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
13.          При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.
14.          Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
15.          Процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.
16.          Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.
17.          Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).
18.          Скаржник посилається на п.1 ч.2 ст.287 ГПК та зазначає, що зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та наводить відповідні обґрунтування.
19.          Також скаржник вказує, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення.
20.          При цьому скаржник не посилається на відповідну підставу касаційного оскарження, передбачену ч.2 ст.287 ГПК (зокрема її п.4) у взаємозв`язку із відповідними нормами ст.310 ГПК.
21.          Також у касаційній скарзі скаржник зазначає, що "на думку відповідача такі докази не можуть бути належними та допустимими, а тому суд зобов`язаний був відмовити у приєднанні до матеріалів справи неналежних та недопустимих доказів, які позивач мав змогу подати разом з позовною заявою до суду першої інстанції (с.20 скарги); відповідач, до початку судових дебатів, у судовому засіданні 09.02.2023, надав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів понесених відповідачем судових витрат, однак суд першої інстанції не розглянув питання розподілу судових витрат та не прийняв жодного рішення стосовно розподілу судових витрат (сторінки 21-22 скарги)".
22.          Вказані твердження можуть розцінюватися як підстава касаційного оскарження, передбачена п.4 ч.2 ст.287 ГПК (зокрема пунктами 3, 4 ч.3 ст.310 ГПК), однак скаржник на відповідну підставу (підстави) не посилається.
23.          Верховний Суд пропонує скаржнику уточнити підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані, зокрема, у пунктах 6-17 цієї ухвали.
24.          Частиною 1 ст.288 ГПК визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
25.          Постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 27.07.2023, як вбачається зі змісту постанови, її повний текст складено та підписано 18.09.2023, а отже останнім днем касаційного оскарження вказаної постанови було 09.10.2023.
26.          Частинами 2, 3 ст.288 ГПК передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.4 ст.293 цього Кодексу.
27.          10.10.2023 на адресу електронної пошти Верховного Суду надійшла касаційна скарга, подана від імені представника Обслуговуючого гаражного кооперативу "Метарулг" - адвоката Целікова В.В. і підписана його електронним підписом, на рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023.
28.          Верховний Суд ухвалою від 30.10.2023 касаційну скаргу повернув без розгляду, оскільки матеріали касаційної скарги не містили відомостей про підписання документів електронним цифровим підписом із застосування посиленого сертифіката відкритого ключа та доказів перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на касаційну скаргу, із використанням підсистеми "Електронний суд", що позбавило суд можливості встановити дотримання заявником вимог щодо обов`язкового підписання процесуального документа особою, яка її подає, та свідчило про використання заявником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою.
29.          Також Верховний Суд вказав, що адвокат Целікова В.В. не пояснив в чому полягає неможливість подання касаційної скарги через підсистему ЄСІТС "Електронний суд".
30.          Згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду КП "Діловодство спеціалізованого суду", документ в електронному вигляді - ухвалу Верховного Суду від 30.10.2023 про повернення касаційної скарги доставлено Кооперативу 30.10.2023 о 20:21, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду.
31.          Кооператив через систему Електронний суд повторно звернувся з касаційною скаргою 11.11.2023, тобто через 11 днів з дати отримання ухвали про повернення первинно поданої касаційної скарги з клопотанням про поновлення процесуального строку на її подання.
32.          Скаржник у клопотанні про поновлення строку наводить доводи, які зводяться до незгоди з мотивами ухвали Верховного Суду від 30.10.2023 про повернення без розгляду первинної касаційної скарги. Зазначає, що ГПК не передбачав обов`язку для адвоката та/або юридичної особи здійснювати обмін документами через ЄСІТС на момент подання первинної касаційної скарги (09.10.2023), а такий обов`язок виник з 18.10.2023 у зв`язку із набранням чинності Закону від 29.06.2023 №3200-ІХ; вказане, на думку скаржника, нівелює доводи, які стали підставою для повернення касаційної скарги; стверджує, що наведені обставини доводять поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.
33.          Верховний Суд такі доводи відхиляє з мотивів, викладених в ухвалі від 30.10.2023. Верховний Суд в цій ухвалі керувався ст.6 ГПК, пп.17.16 п.15 розд.XI  "Перехідні положення" ГПК, пунктами 16, 26 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.09.2021 №1845/0/15-21 та висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.09.2023 у справі №204/2321/22. Вказані норми діяли, а висновки Великої Палати Верховного Суду були зроблені до моменту набрання чинності Законом від 29.06.2023 №3200-ІХ.
34.          Отже, наведені скаржником підстави пропуску строку на подання касаційної скарги (непідписання касаційної скарги електронним цифровим підписом із використанням підсистеми "Електронний суд", що є неналежним способом звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду, без обґрунтування причин неможливості використання підсистеми "Електронний суд") не є об`єктивними, оскільки безпосередньо залежали від суб`єктивної волі та процесуальної поведінки скаржника (його представника).
35.          Верховний Суд також бере до уваги, що у клопотанні скаржник також не обґрунтовує причини зволікання з повторною подачею касаційної скарги до суду (через 11 днів).
36.          Згідно з ч.1 ст.119 ГПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
37.          Положеннями статей 13, 74 ГПК передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
38.          Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви (клопотання) скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
39.          Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
40.          Отже, зважаючи на те, що причини пропуску строку на касаційне оскарження, викладені у клопотанні, не є об`єктивними, враховуючи обставини в їх сукупності, а також зволікання з повторним поданням касаційної скарги, Верховний Суд визнає неповажними підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження.
41.          Відповідно до ч.3 ст.292 ГПК касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
42.          Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.
43.          Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.
Керуючись статтями 119, 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.          Визнати неповажними підстави, наведені у клопотанні Обслуговуючого гаражного кооперативу "Металург" про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2023 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023.
2.          Касаційну скаргу Обслуговуючого гаражного кооперативу "Металург" на рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 у справі №911/2875/21 залишити без руху.
3.          Надати Обслуговуючому гаражному кооперативу "Металург" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
4.          Роз`яснити Обслуговуючому гаражному кооперативу "Металург", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику, або у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі положень п.4 ч.1 ст.293 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                                О. Кібенко

Судді                                                                                                    С. Бакуліна

                                                                                                                        В. Студенець