ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року 
м. Київ
cправа №  916/2929/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий,  Кондратова І.Д.,  Студенець В.І.,
за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
позивачки - не з`явились, 
відповідача  -   ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський" в особі ліквідаційної комісії
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2023 (головуючий суддя - Богатир К.В., судді: Поліщук Л.В., Таран С.В.)
у справі №916/2929/22
за позовом  ОСОБА_2 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський"
про визнання недійсним рішення,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст обставин справи
1.1. ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський" (далі - ОСББ "Маловський", ОСББ) про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Маловський", оформленого протоколом від 26.01.2019 №1.
1.2.Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на обставини прийняття оскаржуваного рішення з порушенням вимог Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон про ОСББ), зокрема на те, що: (1) позивачку не було повідомлено про будь-які збори співвласників відповідно до законодавства; (2) протокол не було оприлюднено та розміщено ні в місцях загального користування, ні надано мешканцям для ознайомлення, ні розміщено в загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду; (3) загальні збори проводились особами, які не мали повноважень здійснювати будь-які дії щодо підготовки документів до зборів, а тому порушена процедура підготовки до проведення загальних зборів; (4) відсутні документи щодо кількісного складу власників будинку, не робилися розрахунки щодо кількості власників квартир, що приймали участь у голосуванні, протокол був підписаний особами, які не мали право його підписувати, результати голосування не оприлюднювались.
1.3.Заперечення проти позову мотивовані тим, що: (1) рішенням загальних зборів ОСББ, оформленим протоколом  від 08.02.2014 №1, був визначений порядок повідомлення співвласників ОСББ про проведення загальних зборів, що було пов`язано з необхідністю економії грошових коштів співвласників будинку; (2) результати загальних зборів ОСББ від 26.01.2019 розміщались у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку, що підтверджується відповідним актом від 10.02.2019 про оприлюднення оголошення по прийнятим рішенням загальних зборів співвласників ОСББ від 26.01.2019; (3) оскарженим рішенням були визначені та затверджені внески на управління багатоквартирним будинком (розміри внесків і платежів співвласників), які ґрунтувались на розрахунку тарифу на утримання будинку, виконаних Асоціацією "Одеська житлова спілка"; (4) ліквідаційна комісія має повноваження щодо управління справами ОСББ з дня її призначення та здійснює дієздатність юридичної особи через свій склад, відповідно має у т. ч. повноваження щодо скликання загальних зборів ОСББ; (5) загальні збори обрали голову та секретаря зборів, які і підписали протокол та додатки до нього; (6)  позивачка не довела порушення відповідачем норм статті 6 Закону про ОСББ та не обґрунтувала,  які саме порушення статті 28 цього Закону допустила ліквідаційна комісія ОСББ і як в даному випадку порушуються її права; (7) позивачка не обґрунтувала порушення своїх прав окремо за кожним прийнятим рішенням порядку денного та не обґрунтувала, яким чином визнання недійсними рішень зборів ОСББ призведе до відновлення її прав. Спір у даній справі, фактично зводиться до незгоди позивача з тарифами, що дає змогу констатувати, що спір виник не у зв`язку з порушенням права позивачки на участь в загальних зборах ОСББ, а у зв`язку з незгодою взагалі сплачувати будь-які платежі, пов`язані з утриманням будинку.
1.4.У відзиві на позовну заяву відповідач заявив про пропуск позовної даності, вказуючи на те, що  рішення загальних зборів, які відбулись 26.01.2019, були оприлюднені 10.02.2019, що підтверджується відповідним актом. Тобто саме з 10.02.2019 позивачка могла довідатись про результати зборів безпосередньо з оголошення, яке було розміщено на вхідних дверях під`їду будинку, у якому вона мешкає зі своєю родиною. Відповідно, позовну заяву позивачка повинна 02.11.2022, строк для її вчасної подачі сплив.
2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
2.1. ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 (надалі - позивач).
2.2.26.11.2008 у будинку по АДРЕСА_2 було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський".
2.3.Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2012 у справі №1527/6520/12 припинено юридичну особу - ОСББ "Маловський", що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, та призначено ліквідаційну комісію, встановлено строк роботи ліквідаційної комісії.
2.4.Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.07.2013 у справі №523/6265/13-ц змінено голову ліквідаційної комісії та продовжено строк роботи ліквідаційної комісії.
2.5.Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 у справі №523/6265/13-ц продовжено ліквідаційну процедуру з припинення ОСББ "Маловський" до зведення та затвердження ліквідаційного балансу.
2.6.Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 у справі №523/6265/13-ц замінено ліквідатора голову ліквідаційної комісії ОСББ "Маловський" Ананьева С.П. на голову ліквідаційної комісії ОСББ "Маловський" Панчишину С.Ю.
2.7.Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Панчишина С.Ю. є головою комісії з припинення або ліквідатором ОСББ "Маловський".
2.8.Рішенням загальних зборів ОСББ "Маловський", оформленим протоколом №1 від 08.02.2014, за першим питаннями порядку денного було прийнято рішення в подальшому на всіх загальних зборах, які будуть проводитися ОСББ "Маловський", враховувати 1 квартира - 1 голос без урахування площі та кількості проживаючих у приміщенні співвласників членів ОСББ "Маловський".
2.9.Рішенням загальних зборів ОСББ "Маловський", оформленим протоколом №1 від 08.02.2014, за четвертим питанням порядку денного було прийнято рішення про сповіщення щодо призначення загальних зборів співвласників будинку членів ОСББ "Маловський" шляхом розміщення оголошень на дошках оголошень, на вхідних дверях парадних, сповіщення за телефоном та поміщенням у поштові скриньки.
2.10.Рішенням загальних зборів ОСББ "Маловський", оформленим протоколом  №1 від 26.01.2019, вирішено наступне:
1.В примусовому порядку зобов`язати боржників сплатити борги шляхом передбаченим законодавством.
2.Встановити з 01.01.2019 внески на управління багатоквартирним будинком (тарифи на УБ та ПТ) у розмірі 4 грн 07 коп.
3.Надати ліквідаційній комісії ОСББ "Маловський" права на володіння, користування та розпорядження спільною сумісною власністю будинку АДРЕСА_2 , балансоутримувачем якого є ОСББ "Маловський".
4.Встановити тариф у резервний та накопичувальний фонд капітального ремонту у розмірі 0,50 грн за 1 кв. м загальної площі жилого приміщення з 01.01.2019.
2.11.Предметом позову у цій справі є вимога позивача до відповідача про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ "Маловський", оформлених протоколом №1 від 26.01.2019.
3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.1.Господарський суд Одеської області рішенням від 23.05.2023 у справі №916/2929/22 у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив повністю.
3.2.Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:  (1) загальними зборами ОСББ був визначений порядок повідомлення співвласників про проведення загальних зборів, що було пов`язано з необхідністю економії грошових коштів співвласників будинку, зокрема було прийнято рішення про сповіщення  співвласників про призначення загальних зборів співвласників будинку членів ОСББ шляхом розміщення оголошень на дошках оголошень, на вхідних дверях парадних, сповіщення за телефоном та поміщенням у поштові скриньки; (2) про скликання загальних зборів, призначених на 26.01.2019,  позивачку було повідомлено у спосіб,  визначений рішенням загальних зборів ОСББ від 08.02.2014 №1; (3) результати проведених загальних зборів ОСББ від 26.01.2019 розміщались у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку, що підтверджується відповідним актом від 10.02.2019 про оприлюднення оголошення по прийнятим рішенням загальних зборів співвласників ОСББ від 26.01.2019; (4) на зборах ОСББ 26.01.2019 був наявний кворум та рішення були прийнятті більшістю голосів; (5) оскаржуваним рішенням загальних зборів ОСББ були визначені та затверджені внески на управління багатоквартирним будинком (розміри внесків і платежів співвласників), які ґрунтувались на розрахунку тарифу на утримання будинку, виконаних асоціацією "Одеська житлова спілка"; (6) ліквідаційна комісія має повноваження щодо управління справами ОСББ з дня її призначення та здійснює дієздатність юридичної особи через свій склад, відповідно має у т. ч. повноваження щодо скликання загальних зборів ОСББ.
3.3.З огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заяву відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності суд першої інстанції не розглядав.
3.4.Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 21.09.2023 рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 у справі №916/2929/22 скасував. Прийняв нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Маловський, оформлене протоколом загальних зборів від 26.01.2019 №1. Стягнув з ОСББ "Маловський" на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 2 481,00 грн. Стягнув з ОСББ "Маловський" на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн.
3.5.Задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що: (1) діяльність відповідача регламентується положеннями Закону про ОСББ, оскільки статут у ОСББ відсутній (рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 у справі №2-291/11 визнано недійсним рішення установчих зборів від 13.11.2008 щодо ОСББ "Маловський" та визнано недійсним статут ОСББ "Маловський"); (2) оприлюднення оголошення про проведення загальних зборів співвласників ОСББ не є належним способом повідомлення співвласників про проведення загальних зборів; (3) рішення ОСББ про визначення іншого способу повідомлення не позбавляє ОСББ обов`язку повідомляти співвласників про проведення загальних зборів  у визначений законом спосіб; (4) прибуття інших співвласників будинку на збори 26.01.2019 та їх голосування жодним чином не свідчить про повідомлення позивачки про проведення  26.01.2019 загальних зборів співвласників ОСББ; (5) позивачка не була у законний спосіб повідомлена про проведення 26.01.2019 загальних зборів співвласників ОСББ, що є підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оформленого протоколом загальних зборів  від 26.01.2019 №1, оскільки таке рішення прямо впливає на права та обов`язки позивачки, як одного із співвласників ОСББ; (6) загальні збори не наділені правом встановлювати інший порядок визначення кількості голосів без включення такого порядку до статуту об`єднання, а тому прийняття такого рішення без включення відповідних положень до статуту суперечить вимогам Закону про ОСББ; (7) кількість голосів співвласників на загальних зборах необхідно визначати виходячи з загальних положень Закону про ОСББ, тобто пропорційно до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; (8) відсутність в додатках до протоколу інформації щодо площі квартири кожного з співвласників  не дозволяє встановити кількість голосів кожного з співвласників та, відповідно, факт прийняття рішень загальних зборів повноважним складом; (9) неможливість встановити обставини прийняття оскаржуваних рішень повноважним складом співвласників є самостійною підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ.
3.6.Апеляційний суд відхилив заяву відповідача про застосування позовної давності, оскільки 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" Цивільний кодекс України (далі - ЦК) доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т. ч. статтями 257, 258 ЦК продовжуються на строк дії такого карантину, а тому трирічний строк позовної давності щодо вимоги позивача не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви в листопаді 2022 такий строк був продовжений вищевказаним Законом.
4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи 
4.1.ОСББ "Маловський" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2023, а рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 у справі №916/2929/22 залишити в силі.
4.2.Підставою касаційного оскарження скаржник визначає пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), зазначаючи, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 02.12.2020 у справі №916/86/20, від 21.09.2022 у справі №908/433/21, від 01.02.2022 у справі №910/5179/20, від 22.09.2022 у справі №924/1146/21, від 21.10.2021 у справі №910/15071/20, від 06.09.2021 у справі №916/3074/20, від 10.09.2020 у справі №904/3368/18, від 16.08.2023 у справі №904/1711/22, від 29.11.2022 у справі №910/95/21, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 01.12.2021 у справі №367/1505/20, від 20.04.2023 у справі 914/2547/21, від 08.02.2022 у справі №918/964/20, щодо застосування статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", статті 1 Закону про ОСББ, статей 98, 99 ЦК, статей 13, 74, 76 ГПК.
4.3.Доводи скаржника зводяться до того, що: 
(1) статтею 6 Закону про ОСББ визначено лише способи повідомлення співвласників про проведення загальних зборів, а нормами статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" - порядок здійснення такого повідомлення, а саме частиною четвертою цієї статті передбачено обов`язкове розміщення у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників;
(2) позивачка не спростувала факт розміщення оголошень з повідомленням про дату проведення загальних зборів та їх порядок денний на під`їздах будинку, а також свою обізнаність про скликання загальних зборів, дату та час їх проведення;
(3) за відсутністю у відповідача статуту порядок та спосіб повідомлення був визначений саме рішенням загальних зборів об`єднання, оформленим протоколом від 08.02.2014 №1, які були проведені під час ліквідаційної процедури. Вказане рішення не оскаржувалось, на наступних загальних зборах об`єднання не переглядалось та застосування такого способу повідомлення до позивачки не було нею спростовано в ході розгляду справи та повинно було виконуватись співвласниками будинку;
(4) встановлення окремих порушень під час скликання та проведення загальних зборів учасників юридичних осіб не призводить до обов`язкового визнання недійсним рішення таких зборів. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів;
(5) позивачка зазначала виключно про порушення процедури скликання загальних зборів, не реалізації свого права на голосування, відсутність повноважень у ліквідаційній комісії по організації та проведенню загальних зборів співвласників, оприлюднення рішення загальних борів, тривалість здійснення ліквідаційної процедури, проте не доводила порушення саме своїх цивільних прав. Недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні;
(6) апеляційний суд не надав відповідно правової оцінки тим обставинам, що позивачка за весь час розгляду справи не тільки не спростувала обставини прийняття оскаржуваних рішень повноважним складом співвласників, але й взагалі не заперечувала про наявність повноважного складу (кворуму) співвласників;
(7) незважаючи на те, що позивачка не обґрунтовувала свої позовні вимоги відсутністю повноважного складу співвласників на загальних зборах (кворуму), апеляційний суд не надав правової оцінки розрахунку голосів співвласників будинку на загальних зборах 26.01.2019 з урахуванням площ та кількості проживаючих у приміщенні співвласників ОСББ, про що доводилось апеляційному суду під час розгляду справи та зазначалось письмово у додаткових поясненнях, які позивачкою теж не спростовувались;
(8) суд апеляційної інстанції не надав правової оцінки доводам відповідача щодо необхідності дотримання балансу інтересів усіх співвласників багатоквартирного будинку, чим допустив порушення норм процесуального права.
До касаційної скарги відповідач долучив заяву про компенсацію  витрат на правничу (правову) допомогу, які складають 32 600 грн.
4.4. ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.
4.5.За твердженнями позивачки:
(1) ні Закон про ОСББ, ні інші нормативні акти не наділяють ліквідаційну комісію юридичної особи, яка ліквідується, правом управління юридичною особою, а саме правом керувати ОСББ та приймати будь-які рішення щодо його діяльності (тим паче, що така діяльність ОСББ припинена за рішенням суду);
(2) оскільки ліквідаційна комісія не наділена повноваженнями щодо скликання загальних зборів, вона перевищила свої повноваження та попри припинення органів управління у зв`язку з початком ліквідаційної процедури ініціювала проведення загальних зборів (органу, який не діє);
(3) оприлюднення оголошення проведення загальних зборів співвласників ОСББ  не є належним способом повідомлення співвласників про проведення загальних зборів. Відсутність інших доказів такого повідомлення підтверджуєтеся посиланнями двох сторін;
(4) суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність прав ліквідаційної комісії та загальних зборів встановлювати нові правила проведення загальних зборів та підрахунку голосів, ніж ті, які встановлені Законом про ОСББ;
(5) неповідомлення позивачки про проведення загальних зборів співвласників ОСББ є підставою для визнання недійсним оскаржуваного рішення загальних зборів ОСББ, оскільки таке рішення прямо впливає на права та обов`язки позивачки, як одного із співвласників ОСББ.
5.Позиція Верховного Суду
5.1.Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
5.2.Стаття 15 ЦК передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
5.3.Відповідно до частин першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутись  до суду за захистом  свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
5.4.Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
5.5.Законодавець у частинах першій та другій статті 4 ГПК встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
5.6.При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.
5.7.Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
5.8.Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 ЦК, статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК), або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
5.9.Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).
5.10.Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).
5.11.Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. 
Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.
Поняття  "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі  "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).
Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі  "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland)).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі  "Афанасьєв проти України" зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9  Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
Таким чином, виходячи зі змісту статей 15,  16 ЦК,  застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність); відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
5.12.Заявляючи позов про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласниів багатоквартирного будинку позивач має довести (підтвердити) в установленому законом порядку протиправність рішення та, яким чином оспорюване ним рішення порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.
5.13.Отже, суд має з`ясувати чи було порушено право позивача, і у чому саме полягає таке порушення та яким чином може бути відновлено у цьому спорі, і у залежності від встановлених обставин справи вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для його захисту.
5.14.Предметом розгляду у цій справі є вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Маловський", оформленого протоколом від 26.01.2019 №1, яке позивачка вважає прийнятим з порушенням вимог Закону про ОСББ.
5.15.Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив, зокрема, з того, що діяльність відповідача регламентується положеннями Закону про ОСББ, оскільки статут у ОСББ відсутній (рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 у справі №2-291/11 визнано недійсним рішення установчих зборів від 13.11.2008 щодо ОСББ "Маловський" та статут ОСББ "Маловський").
5.16.Верховний Суд вважає такі висновки апеляційного суду помилковими з огляду на таке.
5.17.Відповідно до статті 385 ЦК власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
5.18.Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом про ОСББ
5.19.Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (стаття 1 Закону про ОСББ).
5.20.Відповідно до статті 4 Закону про ОСББ об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
5.21.Отже, вказаний Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
5.22.Підстави для припинення ОСББ передбачені у статті 28 Закону ОСББ, згідно якої об`єднання (асоціація) вважається припиненим з дня внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Об`єднання ліквідується у разі: придбання однією особою всіх приміщень у багатоквартирному будинку; прийняття співвласниками рішення про ліквідацію об`єднання; ухвалення судом рішення про ліквідацію об`єднання.
5.23.Частинами першою, другою статті 104 ЦК передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
5.24.Відповідно до частини першої статті 110 ЦК юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади; 3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.
5.25.Як встановили суди попередніх інстанцій, Суворовський районний суду м. Одеси рішенням від 21.04.2011 у справі №2-291/11 визнав недійсним рішення установчих зборів від 13.11.2008 щодо створення ОСББ "Маловський" та визнав недійсним статут ОСББ "Маловський", який зареєстровано у виконавчому комітеті Одеської міської ради в реєстрі №186 від 26.11.2008.
5.26.Врахувавши вищенаведені обставини щодо визнання недійсним статуту ОСББ "Маловський", апеляційний суд цілком обґрунтовано виснував, що діяльність відповідача не може регулюватись статутом останнього, оскільки такий відсутній (у зв`язку із скасуванням у судовому порядку), проте помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону про ОСББ.
5.27.Відповідно до частин першої, третьої та  четвертої статті 105 ЦК учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.
Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.
Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.
До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.
5.28.Аналіз частини третьої статті 105 ЦК свідчить, що лише учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора чи покладають здійснення відповідних функцій на орган управління юридичної особи, а також встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.
5.29.Норми частини третьої статті 105 ЦК є імперативними в тому сенсі, що: (1) ніхто більше, крім вказаних у ній суб`єктів, не вправі призначати ліквідаційну комісію (ліквідатора) чи покладати їх функції на орган управління відповідної юридичної особи; (2) вказані у ній суб`єкти (учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи) зобов`язані не тільки встановити порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, а й чітко визначитися із спеціальним органом з такого припинення, тобто або призначити ліквідаційну комісію, або призначити ліквідатора, або покласти ці функції на орган управління відповідної юридичної особи.
5.30.При цьому в законі по суті проводиться аналогія між спеціальним органом з припинення (ліквідації) юридичної особи та органом управління цієї юридичної особи, що дозволяє стверджувати, що спеціальний орган з припинення (ліквідації)  юридичної особи за своєю правовою природою є спеціальним тимчасовим органом відповідної юридичної особи, функції якого полягають у здійсненні усього комплексу заходів щодо припинення (ліквідації) юридичної особи. Тобто такий  орган (ліквідаційна комісія) здійснює з певною метою (ліквідації юридичної особи) управління діяльністю такої юридичної особи.
5.31.Як встановили суди, рішенням від 20.09.2012 у справі №1527/6520/12 Суворовський районний суду м. Одеси припинив юридичну особу - ОСББ "Маловський", що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, призначив ліквідаційну комісію та встановив строк роботи ліквідаційної комісії.
5.32.Тобто, з моменту ухвалення вищезазначеного рішення суду про припинення вказаної юридичної особи  та призначення ліквідаційної комісії управління справами саме ОСББ "Маловський" здійснює  спеціальний тимчасовий орган - ліквідаційна комісія, яка діє та приймає відповідні рішення згідно із нормами ЦК щодо ліквідації юридичної особи, адже Закон про ОСББ не містить спеціальних норм щодо процедури ліквідації ОСББ, а саме щодо діяльності та повноважень ліквідаційної комісії ОСББ, яке перебуває в процедурі ліквідації.
5.33.Отже, діяльність саме ОСББ "Маловський", яке перебуває в процедурі ліквідації  понад 10 років (така діяльність повинна здійснюватися щодо проведення заходів стосовно ліквідації юридичної особи), регулюється загальними нормами цивільного законодавства (ЦК) щодо процедури його ліквідації (проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи), на неї не розповсюджуються норми Закону про ОСББ, зокрема щодо порядку скликання та проведення загальних зборів співвласників, повідомлення (встановлення іншого порядку повідомлення) співвласників про проведення таких зборів, підрахунку голосів, кворуму тощо. 
5.34.Прийняті під час ліквідації ОСББ рішення власників приміщень багатоквартирного будинку не можна розцінювати як  рішення співвласників ОСББ, навіть за умови, що вони так поіменовані, а відтак відсутні підстави для застосування до правовідносин сторін норм Закону про ОСББ. 
5.35.Разом з тим, апеляційний суд помилково не застосував до правовідносин сторін Закон України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку".
Так у преамбулі Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" зазначається, що цей Закон визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. 
Відповідно до частини першої статті 2 наведеного закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.
Законодавство, що регулює відносини з реалізації права власності у багатоквартирних будинках, складається з  Конституції України, цього Закону, інших законів України та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері власності у багатоквартирних будинках (стаття 3 наведеного Закону).
Співвласники мають право брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (пункт 2 частини першої, частина друга статті 6 наведеного Закону).
Співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; 8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; 9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (частина перша статті 7 наведеного Закону).
Отже цей закон регулює відносини управління у багатоквартирному будинку, зокрема у якому припинене ОСББ, яке знаходиться у стані ліквідації. Про помилкове незастосування апеляційним судом до правовідносин сторін норм статті 10 цього Закону зазначає скаржник у касаційній скарзі.
5.36.Апеляційний суд наведеного не врахував, а відтак не з`ясував: (1) дійсної правової природи спірного рішення, незважаючи на те як воно поіменоване; (2) права співвласників будинку встановлювати у своєму рішенні порядок повідомлення співвласників про проведення загальних зборів мешканців будинку у якому припинене ОСББ, яке перебуває в стані ліквідації; (3) в чому полягає незаконність спірного рішення; (4) чи порушує прийняте співвласниками будинку рішення права та законні інтереси позивачки, про що скаржник слушно зазначає в касаційній скарзі; (3) чи призведе задоволення позовних вимог у цій справі до поновлення прав і законних інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась з цим позовом до суду, і яких саме; (4) чи буде дотримано в разі скасування спірного рішення баланс інтересів усіх співвласників приміщень багатоквартирного будинку, про що також зазначав відповідач, втім його аргументи не були спростовані апеляційним судом, про що він зазначає в касаційній скарзі.
5.37.Верховний Суд акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
5.38.Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
5.39.З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
5.40.Частиною п`ятою статті 236 ГПК передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
5.41.Згідно із частиною четвертою статті 238 ГПК в мотивувальній частині рішення суду зазначається серед іншого, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
5.42.Відповідно до пункту 3 частини першої статті 282 ГПК у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
5.43.Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю законного рішення у справі,  а тому оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
5.44.Під час нового розгляду справи  необхідно встановити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати належну правову оцінку доводам сторін та наданим на їх підтвердження  доказам з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а отже вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи.
6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
6.1.Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
6.2.Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
6.3.За змістом частини третьої статті 310 ГПК  підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
6.4.Перевіривши правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, з дотриманням передбачених ГПК меж перегляду судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.
6.5.Згідно з частиною четвертою статті 310 ГПК справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.
6.6.Під час нового апеляційного розгляду необхідно врахувати наведене у цій постанові та залежно від установленого постановити законне й обґрунтоване рішення з викладенням у ньому ґрунтовних мотивів його прийняття.
7. Розподіл судових витрат
7.1.Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК суд касаційної інстанції не здійснює.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315-317 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.Касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Маловський" в особі ліквідаційної комісії задовольнити частково.
2.Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2023 у справі №916/2929/22 скасувати.
3.Справу №916/2929/22 направити на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                     С.В. Бакуліна

Судді                                                                                                 І.Д. Кондратова

                                                                                                          В.І. Студенець