УХВАЛА

12 жовтня 2023 року 
м. Київ

cправа №  916/1343/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"
на рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 та
постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2023
у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"
до Фізичної особи-підприємця Зосимова Андрія Сергійовича
про стягнення 159 424,50 грн,
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - АТ "ПУМБ") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Зосимова Андрія Сергійовича (далі - ФОП Зосимов А. С.), в якому просило стягнути 159 424,50 грн, з яких: 130 174,50 грн тіло кредиту (що включає 43 198,61 грн простроченої заборгованості за кредитом та 86 975,89 грн строкової заборгованості) та 29 250 грн простроченої заборгованості за комісією.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 09.11.2021 № 71654455 у частині повного та своєчасного погашення заборгованості за кредитом і сплати комісії за його обслуговування.
Господарський суд Одеської області рішенням від 12.06.2023 задовольнив позов частково та стягнув з ФОП Зосимова А. С. на користь АТ "ПУМБ" 54 465,55 грн заборгованості за кредитом, 29 250,00 грн заборгованості за комісією та 1127,52 грн витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовив.
Суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується обставина наявності у відповідача простроченої заборгованості за договором (строк оплати за якої настав), яка з урахуванням здійсненого позивачем розрахунку та станом на 30.03.2023 (день подання позову) становить 54465,55 грн. Матеріалами справи також підтверджується обставина прострочення відповідачем сплати платежів за комісією станом на 30.03.2023 у розмірі 29 250,00 грн. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 75 708,95 грн, суд зазначив, що в цій частині позивачем заявлено про дострокове повернення відповідачем усієї суми кредиту, проте матеріали справи не містять доказів щодо направлення відповідачу відповідної вимоги саме про дострокове повернення всієї суми кредиту.
Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 11.09.2023 залишив рішення суду першої інстанції без змін.
02.10.2023 АТ "ПУМБ" через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 у справі № 916/1343/23, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.
Автоматизованою системою документообігу Суду для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2023.
Розглянувши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб із 1 січня 2023 року в сумі 2684,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у цій справі є стягнення 159 424,50 грн. Зазначена сума не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на               01 січня 2023 року (268 400, 00грн).
За положенням частини п?ятої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Суд звертає увагу на те, що аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються з ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом на їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Скаржник вказує, що дана справа має виняткове значення для організації претензійно-позовної роботи у АТ "ПУМБ" у частині звернення до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості та застосування положень частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України. 
Щодо "виняткового значення" справи, то Верховний Суд зазначає, що в цьому випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги не містять аргументованих і переконливих обґрунтувань про те, що дана справа є винятковою для скаржника, не підтверджені жодними доказами, а зводяться лише до незгоди із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій. 
При цьому Суд зазначає, шо незгода із судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.
Отже, касаційна скарга у цій справі не містить належного обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 (справа №  914/1570/20, провадження №  12-90гс20) зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також запровадження низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є справді необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Запровадження процесуальних фільтрів не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що застосування процесуальних фільтрів допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує права доступу до правосуддя.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №  916/1343/23 за касаційною скаргою скаржника на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.
Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/1343/23 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" на рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2023.
2. Копії ухвали у справі № 916/1343/23 надіслати учасникам справи.
3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з долученими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                          Л. Рогач

Судді                                                                                                    Є. Краснов

                                                                                                    Г. Мачульський