ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року 
м. Київ

cправа №  873/336/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Білоуса В.В., Погребняка В.Я., 

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т.В.
розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жолудськ-Агро"
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду (головуючий В.О.   Пантелієнко) від 28.08.2023
за заявою          Товариства з обмеженою відповідальністю "Жолудськ-Агро"
про                    скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 31.05.2023 
у третейській справі № 04/05-2023
за позовом          Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Жолудськ-Агро"
про                    стягнення боргу.

Учасники справи:
представник позивача - не з`явився, 
представник відповідача - не з`явився.

1.          Короткий зміст вимог
1.1.          31.05.2023 Черкаський обласний постійно діючий третейський суд при Корпорації "Радник" (далі - Третейський суд) постановив рішення у третейській справі № 04/05-2023 (далі - Рішення) про задоволення позову Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" (далі - Позивач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Жолудськ-Агро" (далі - Відповідач) на користь Позивача 13 250 205 грн 42 коп. заборгованості (включаючи нараховані суми пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання та процентів річних) за товар, отриманий за договором поставки від 18.03.2022 № Д-ВА-22-02178 насіння кукурудзи, укладеним між сторонами (далі - Договір), а також про стягнення з Відповідача на користь Позивача 132   502 грн 05 коп. третейського збору.
1.2.          24.07.2023 Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою про скасування Рішення Третейського суду.
1.3.          Заява мотивована існуванням підстав для скасування Рішення через порушення при його ухваленні Третейським судом норм матеріального права, задовольнивши вимогу щодо стягнення штрафних санкцій, нарахованих всупереч нормам законодавства щодо застосування штрафних санкцій, без урахування відповідних висновків Верховного Суду в постанові від 04.05.2018 у справі № 927/333/17, а також без врахування норм щодо зменшення пені, яка значно перевищує розмір збитків, завданих Позивачу у зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язання за договором поставки. Також Відповідач вказав на неврахування Третейським судом обставин поставки за Договором насіння кукурудзи неналежної якості (некаліброване зерно), повідомлення Відповідачем Позивачу про ці обставини та недотримання Позивачем встановлених законом наслідків поставки товару неналежної якості та порядку його заміни/повернення. Відповідач вказав на безпідставну відмову Третейським судом у задоволенні клопотання Відповідача про зупинення провадження у третейській справі до вирішення в господарському суді справи № 925/412/23 за вимогами Відповідача до Позивача про заміну товару неналежного якості. 
1.4.          24.08.2023 Відповідач подав додаткові пояснення у справі, згідно з якими обґрунтував скасування Рішення Третейського суду підставами згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 350 ГПК   України, а саме: справа № 04/05-2023 не підвідомча Третейському суду, а склад суду, що розглядав цю справу, не відповідав вимогам, які ставляться до судів, що мають право здійснювати правосуддя в період дії воєнного стану, а саме вимогам, критеріям та порядку обрання, передбаченим Конституцією України. 

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції
2.1.          28.08.2023 Північний апеляційний господарський суд ухвалив про відмову в задоволенні заяви Відповідача про скасування Рішення Третейського суду та залишення цього рішення без змін.
2.2.          Судове рішення мотивоване відсутністю підстав для скасування Рішення Третейського суду, оскільки цим судом не було допущене порушення норм при розгляді та вирішенні спору між сторонами за Договором, умовами якого у третейському застереженні сторони погодили передачу спору за Договором на вирішення Третейського суду з одноособовим розгляд суддею Стадником Павлом Вікторовичем, і ця угода не визнана недійсною.

3.          Встановлені судами обставини 
3.1.          18.03.2022 сторонами укладено Договір поставки № Д-ВА-22-02178.
Згідно з пунктом 10.2. Договору сторони встановили, що на вимогу будь-якої зі сторін спір по даному Договору може бути переданий на вирішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник".
Сторони погодили, що норми даного пункту Договору є третейською угодою у вигляді третейського застереження, і погоджують передачу будь-якого спору, що може виникнути по даному Договору або в зв`язку з ним, на розгляд третейського суду за бажанням будь-якої зі сторін. Сторони погоджуються з тим, що в процесі розгляду і вирішення спору буде застосовуватись Регламент Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник", а розгляд справи буде здійснюватися одноособово суддею Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" Стадником Павлом Вікторовичем, а за відсутності можливості розгляду спору зазначеним суддею будь-яким суддею Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник", призначеним його головою.
Пункт 10.3 Договору передбачає, що якщо жодна зі сторін не заявить вимогу про передачу спору по цьому Договору на вирішення до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник", умови третейської угоди не застосовуються і спір підлягає вирішенню в господарських судах України.
3.2.          Поданням позовної заяви до Третейського суду Позивач засвідчив свою вимогу про передачу спору на розгляд Третейського суду.
3.3.          Третейська угода в Договорі недійсною не визнавалась, чинність не втрачала та виконана шляхом звернення до Третейського суду.

4.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
4.1.          14.09.2023 Відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати Рішення Третейського суду і ухвалу Північного господарського суду від 28.08.2023 та закрити провадження у справі. 

5.          Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
5.1.          Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не надав оцінки аргументам Відповідача щодо непідвідомчості Третейському суду справи за вимогами Позивачами до Відповідача про стягнення заборгованості за Договором та щодо невідповідності складу Третейського суду вимогам закону через заборону дії/роботи третейських судів в період воєнного стану та відсутність у цих судів повноважень здійснювати правосуддя, внаслідок чого ухвалені цими судами рішення в період воєнного стану є незаконними.

6.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1.          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує аргументи скаржника, зазначаючи, що діяльність третейських судів в період воєнного стану є законною та не забороненою, оскільки розгляд третейським судом спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин є видом недержавної юрисдикції, відповідний спосіб реалізації права на захист не заборонений законом, а наявність між сторонами вільної згоди щодо порядку вирішення між ними спору - третейської угоди, що відповідає вимогам закону, є першочерговою та безумовною підставою для віднесення спору до підвідомчості третейського суду, однак в той же час не є відмовою від права на звернення до суду, встановленого законом - державного суду. 

7.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо повноважень третейських судів в умовах правового режиму воєнного стану 
7.1.          За змістом частини другої статті 24, частини другої статті 25 та частини другої статті 253 ГПК   України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом; Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
7.2.          Частиною першою статті 346 ГПК України передбачено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та (або) обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.
Відповідно до частини третьої статті 349 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. 
Частиною четвертою цієї статті ГПК України визначено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 350 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.
Відповідно до частини другої цієї статті ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:
1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;
3) третейську угоду визнано судом недійсною;
4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Аналогічні положення містяться у статті 51 Закону України "Про третейські суди".
Перелік підстав, за яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
7.3.          Отже, виходячи з приписів чинного законодавства при розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому та по суті заявлених та розглянутих вимог, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для його скасування, визначених частиною третьою статті 51 Закону України "Про третейські суди" та статтею 350 ГПК України. 
Суд звертається до усталеної практики Верховного Суду з вирішення подібних спорів - до висновків наведених, зокрема в постановах: від 20.07.2021 у справі № 873/11/21, від 15.07.2021 у справі № 876/20/21, від 10.06.2021 у справах №   873/16/21, № 873/13/21, № 873/63/20, від 26.05.2021 у справі № 873/17/21, від 27.05.2021 у справі № 803/159/20 (провадження № 61-6528ав19).
7.4.          Між тим, суд першої інстанції не встановив обставин щодо існування передбачених законом підстав для скасування Рішення Третейського суду (пункт 7.2), а скаржник не спростував цих висновків.
7.5.          Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.1) щодо непідвідомчості Третейському суду справи за вимогами Позивачами до Відповідача про стягнення заборгованості за Договором та щодо невідповідності складу Третейського суду вимогам закону з посиланням на заборону дії/роботи третейських судів в період воєнного стану, з огляду на таке.
7.6.          За положеннями частин першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в Україні діє єдина система забезпечення функціонування судової влади - судів, органів суддівського врядування, інших державних органів та установ системи правосуддя.
7.7.          Третейські суди не входять до системи судоустрою, визначеною згідно із Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а порядок і умови їх створення, сфера та порядок діяльності третейських судів в Україні визначені положеннями Закону України "Про третейські суди", згідно зі статтею 2 якого третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.
7.8.          Щодо порядку та умов передачі спору на вирішення третейського суду Суд звертається до положень Закону України "Про третейські суди", відповідно до статті 5 якого юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав. 
7.9.          Порядок узгодження сторонами передачі спору на розгляд третейського суду встановлений статтею 12 Закону України "Про третейські суди", відповідно до якої, зокрема, третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (частина перша). 
7.10.          Суд наголошує, що умова правочину про розгляд спору третейським судом передбачає, у випадку виникнення між сторонами спору, можливість звернення з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб до третейського суду для вирішення цього спору шляхом третейського розгляду, який визнаний в Україні та врегульований Законом України "Про третейські суди".
7.11.          Між тим, чинне законодавство, зокрема, Закон України "Про третейські суди", Закон України "Про судоустрій і статус суддів", Закон України "Про правовий режим воєнного стану" не містять положень щодо обмеження/заборони діяльності третейських судів в умовах правового режиму воєнного стану, окрім тих обмежень, що застосовуються згідно з чинним законодавством на територіях ведення воєнних (бойових) дій або на тимчасово окупованих територіях, якщо третейській суд здійснює діяльність на такій території.
Дійшовши цього висновку, Суд погоджується з аналогічними аргументами Позивача у відзиві на апеляційну скаргу (пункт 6.1) та відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункт 5.1).
7.12.          Поряд з викладеним Суд зазначає, що за нормами статей 2, 5, 8, 12, 14 Закону   України "Про третейські суди" передача спору на розгляд третейського суду є визначеним законом правом відповідних юридичних та/або фізичних осіб, яке реалізується шляхом укладення угоди між цими сторонами про передачу спору на вирішення третейським судом, а угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.
Тобто третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору. Викладене в договорі третейське застереження підлягає виконанню внаслідок добровільного погодження сторонами договору такої умови, що не суперечить Конституції України та іншим нормам законодавства та не свідчить про обмеження права сторони на судовий захист. 
У цих висновках Суд звертається до сталої правової позиції щодо вирішення спору третейським судом, викладеної, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 755/11648/15-ц (провадження №14-336цс18), в постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №   824/48/20 (провадження № 61-12843ав20) від 06.02.2018 у справі №   910/6558/17 (пункт 16).
7.13.          Отже, враховуючи погодження сторонами, зокрема і Відповідачем, у пункті 10.2 Договору, укладеному 18.03.2022 (тобто після введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №   64/2022) умови про можливість передачі на вимогу будь-якої зі сторін спору по даному Договору на вирішення Третейського суду, Суд доходить висновку про суперечливу поведінку Відповідача, який, надавши під час правового режиму воєнного стану згоду на вирішення Третейським судом спору за Договором, тим самим погодившись із законністю діяльності третейських судів під час правового режиму воєнного стану, між тим при оскарженні Рішення Третейського суду заперечує законність діяльності цього суду.
7.14.          На підставі викладеного та виходячи з меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції згідно зі статтею 269 ГПК України, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного Рішення Третейського суду. 
7.15.          Таким чином висновок суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про відсутність підстав для задоволення заяви Відповідача про скасування оскаржуваного Рішення Третейського суду зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених обставин справи. У зв`язку з викладеним та відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 ГПК України апеляційна скарга Відповідача задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала місцевого суду підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована. 
7.16.          У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на Відповідача.
Керуючись статтями 25, 129, 240, 269, 270, 275, 282, 351 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жолудськ-Агро" залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 у справі   №   873/336/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О.В. Васьковський
Судді                                                                                В.В. Білоус
                                                                                          В.Я. Погребняк