ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року 
м. Київ
cправа №  925/654/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець    О.    А. - головуючий, Баранець    О.    М., Вронська    Г.    О.
за участю секретаря судового засідання - Крапивної    А.    М.
та представників:
позивача - Щербина    В.    М.
відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 (головуючий - Андрієнко    В.    В., судді Буравльов    С.    І., Шапран    В.    В.)
у справі №    925/654/22
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут"
про стягнення 12    220    497,03 грн

ВСТАНОВИВ:
У зв`язку із запланованим відрядженням судді Кібенко    О.    Р. склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився, що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023.

Короткий зміст позовних вимог
1.          Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" про стягнення 2    056    329,92 грн пені, 7    453    206,52 грн штрафу, 2    318    325,54 грн інфляційних втрат та 392    635,05 грн 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії №    0479-02024 від 21.05.2019.
2.          В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо оплати вартості поставленої електричної енергії по вище вказаному договору. Як зазначив позивач, відповідач допускав прострочення виконання своїх обов`язків щодо термінів поетапної оплати планової вартості отриманої послуги у період з червня 2021 року по листопад 2021 року включно, у зв`язку з чим позивач реалізує своє право, передбачене п.6.7 Договору та статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), щодо нарахування штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, 3% річних та інфляційних витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.          Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.03.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Черкасиенергозбут" на користь ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 2    056    329,92 грн пені, 7    453    206,52 грн штрафу, 2    318    325,54 грн інфляційних втрат та 392    635,05 грн 3% річних.
4.          Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що прострочення виконання грошового зобов`язання в спірний період не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи і наданим суду розрахунком боргу. Відтак, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості наданих позивачем розрахунків та наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
5.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 рішення Господарського суду Черкаської області від 23.03.2023 скасовано частково. Позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Черкасиенергозбут" на користь ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 104    402,56 грн 3% річних та 541    312,39 грн пені. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
6.          Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками місцевого господарського суду щодо правильності наданих позивачем розрахунків заявлених до стягнення сум.
7.          При цьому, апеляційний господарський суд виходив з того, що згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 09.11.2022 у справі №    904/5899/21 плановий та фактичний обсяг взаємопов`язані та не замінюють один одного, і у відповідача відсутнє право вибору - платити за плановий чи за фактичний обсяг. Це означає, що строки виникнення зобов`язання з оплати планового обсягу послуги та фактичного обсягу, а також прострочка їх виконання, обчислюються окремо для кожного виду зобов`язання. Водночас, з суті правовідносин, які склались між сторонами, та тексту договору, убачається, що одним із проявів взаємопов`язаності зобов`язань з оплати планового обсягу послуги та зобов`язань з оплати фактичного обсягу послуги, є те, що ці зобов`язання не можуть існувати одночасно за один і той же розрахунковий період. Це означає, що: а) існування зобов`язання з оплати планового обсягу послуги виключає можливість існування зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги за один і той самий розрахунковий період; б) існування зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги виключає можливість існування зобов`язання з оплати планового обсягу за один і той самий розрахунковий період.
8.          З вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зобов`язання з оплати планового обсягу послуги з передачі електричної енергії, виникає як зобов`язання з передоплати в строки визначені договором, а припиняється в момент, коли згідно умов договору має виникнути зобов`язання з оплати вартості фактичного обсягу послуги з передачі електричної енергії. Відтак, незалежно від дати складання та дати надання відповідачу на підпис акта приймання-передачі з фактичними обсягом послуги, складеного в порядку п.6.5 Договору, зобов`язання зі сплати передоплати планового обсягу припиняється після спливу 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Разом з цим, зобов`язання зі сплати фактичного обсягу послуги, виникає в перший банківський день з моменту фактичного надання відповідачу акта приймання-передачі з фактичними обсягом послуги, складеного в порядку п.6.5 Договору, і має бути виконано протягом трьох банківських днів. Відповідно, у разі невиконання цього зобов`язання, відповідач є таким що прострочив, на четвертий банківський день з моменту фактичного надання відповідачу акта приймання-передачі з фактичними обсягом послуги.
9.          Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначив, що при визначенні кінцевого терміну сплати чергового платежу також мають застосовуватись положення: 1) статті 253 ЦК України, якою установлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; 2) частина п`ята статті 254 ЦК України, якою установлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
10.          Наведені норми закону були застосовані апеляційним господарським судом при визначенні кінцевого терміну сплати усіх подальших платежів та здійснений власний перерахунок сум, заявлених до стягнення. При цьому, розрахунок заборгованості здійснювався судом апеляційної інстанції в порядку календарної черговості виникнення зобов`язання з оплати певної послуги.
11.          Так, здійснивши власний перерахунок заявлених позивачем до стягнення сум, за кожний окремий період зобов`язання з урахуванням здійснених відповідачем платежів та визначеної судом дати закінчення зобов`язання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованих 3% річних в сумі 104    402,56 грн та пені в розмірі 541    312,39 грн.
12.          Стосовно заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначив, що розрахунок інфляційної складової слід починати з місяця, наступного за розрахунковим.
13.          При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції врахувала правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №    910/13071/19 згідно з якою сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
14.          Разом з цим, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскільки зобов`язання з оплати планових обсягів передачі електричної енергії за відповідний місяць є таким, що припиняється після спливу 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, то у даному випадку відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат за вказані позивачем періоди.
15.          Стосовно заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача 7% штрафу, суд апеляційної інстанції з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.06.2022 у справі №    910/3711/21 дійшов висновку, що штраф у розмірі 7% може бути застосований лише у разі прострочення оплати фактичної вартості послуги, а не планової, а отже позовна вимога про стягнення штрафу задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
16.          Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023, а рішення Господарського суду Черкаської області від 23.03.2023 залишити в силі
17.          У касаційній скарзі скаржник не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, при цьому, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №    912/1941/21, від 09.11.2022 у справі №    904/5899/21 та від 24.11.2022 у справі №    927/713/21.

Позиція інших учасників справи
18.          Відповідач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Розгляд клопотань
19.          22.11.2023 представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" подано клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги яке мотивоване неможливістю участі його представника у судовому засіданні 23.11.2023 у зв`язку з перебуванням представника Моцайко Валентини Сергіївни у відпустці з 17.11.2023 по 30.11.2023, відповідно до Наказу директора ТОВ "Черкасиенергозбут" від 06.11.2023 № 830/в/кз.
20.          Суд, розглянувши вказане клопотання дійшов наступних висновків.
21.          Частиною першою статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
22.          Відповідно до частини першої статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
23.          Згідно частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
24.          Провадження за вказаною касаційною скаргою у цій справі відкрито ухвалою Верховного Суду від 02.10.2023.
25.          Як вбачається із змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію вказаної ухвали отримано ТОВ "Черкасиенергозбут" 10.10.2023. При цьому, 09.11.2023 через систему "Електронний суд" від вказаного учасника справи до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу.
26.          З наведеного убачається, що ТОВ "Черкасиенергозбут" мало достатньо часу для забезпечення належного представництва своїх інтересів в суді касаційної інстанції.
27.          При цьому Верховний Суд зазначає, що сторони не обмежені в кількості уповноважених представників для представництва їх інтересів у суді касаційної інстанції.
28.          Також, із місту ухвали Суду від 02.10.2023, якою було відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.
29.          Верховний Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.
30.          Окрім того, відповідно до пункту 7 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.
31.          Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
32.          Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
33.          Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
34.          З огляду на викладене, Суд вважає за можливе розглядати касаційну скаргу в судовому засіданні 23.11.2023 за відсутності уповноваженого представника ТОВ "Черкасиенергозбут". Відсутність представника ТОВ "Черкасиенергозбут" в цьому випадку не перешкоджає розгляду касаційної скарги та не повинна заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
35.          Позивач - Приватне акціонерне товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, унаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №    73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №    829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство".
36.          НЕК "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до статті 108 Цивільного кодексу України, п.5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 №    802, п. 3.2 Статуту НЕК "Укренерго".
37.          21.05.2019 між ДП "НЕК "Укренерго" і відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" був укладений Договір про надання послуг з передачі електричної енергії №    0479-02024, за умовами якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов договору (пункт 1.1 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії).
38.          В подальшому, сторони підписали низку додаткових угод до договору про надання послуг, а саме: від 21.05.2019, 28.08.2019, 22.01.2020
39.          Під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов`язуються керуватися законодавством України, зокрема, Законом України "Про ринок електричної енергії", Кодексом системи передачі, Кодексом системи розподілу, Кодексом комерційного обліку, ліцензійними умовами, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність (пункт 2.2 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії).
40.          Для розрахунків за договором про надання послуг з передачі електричної енергії використовується плановий та фактичний обсяг послуги:
1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий місяць;
2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (Додаток №    2). З цією метою використовуються дані обліку адміністратора комерційного обліку та енергетично ідентифікаційного коду користувача (пункт 4.1 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії).
41.          Планова та фактична вартість послуги за договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу послуги (МВт-год) за розрахунковий період на тариф на послугу, затверджений Регулятором (грн/МВт-год) (пункт 5.1 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії).
42.          Положеннями пункту 6.2 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії визначено, що користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином:
- 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з пунктом 4 договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з пунктом 4 договору, у кожен з наступних періодів:
- 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового періоду;
- 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового періоду;
- 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового періоду;
- 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.
При цьому розмір оплати в указані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з пунктом 4 про надання послуг з передачі електричної енергії.
43.          Пунктом 6.5 договору про надання послуг з передачі електричної енергії передбачено, що користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3-х банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогу "Системи управління ринком", з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документ в електронному вигляді та в порядку, визначеному законодавством.
44.          Пунктом 6.6 Договору передбачено, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги, користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.
45.          Відповідно до пункту 6.7 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.
46.          Договір про надання послуг з передачі електричної енергії набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019. Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії договору повідомлення про припинення його дії, то договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (пункт 14.1 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії).
47.          Договір про надання послуг з передачі електричної енергії підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, і у установленому порядку цей договір не визнано недійсним.
48.          Листом від 17.05.2021 №    1304/01/01 відповідач повідомив про намір отримати послугу в червні 2021 року в розмірі 123    000    000 кВт*год. Ставка тарифу дорівнювала 293,93 грн/МВт*год. Вартість планового обсягу на червень 2021 року дорівнювала 43    384    068,00 грн з ПДВ.
49.          Листом від 22.06.2021 №    1582/01/01 відповідач повідомив про намір отримати послугу в липні 2021 року у розмірі 12    200    000 кВт*год. Ставка тарифу дорівнювала 293,93 грн/МВт*год. Вартість планового обсягу на липень 2021 року дорівнювала 3    585    946,00 грн без ПДВ.
50.          Листом від 22.07.2021 №    1794/01/01 відповідач повідомив про намір отримати послугу в серпні 2021 року у розмірі 11    780 000 кВт*год. Ставка тарифу дорівнювала 293,93 грн/МВт*год. Вартість планового обсягу на серпень 2021 року дорівнювала 3    462    495,40 грн без ПДВ.
51.          Листом від 18.08.2021 №    2011/01/01 відповідач повідомив про намір отримати послугу в вересні 2021 року у розмірі 11    770    000 кВт*год. Ставка тарифу дорівнювала 293,93 грн/МВт*год. Вартість планового обсягу на вересень 2021 року дорівнювала 3    459    556,10 грн без ПДВ.
52.          Листом від 20.09.2021 №    2440/01/01 відповідач повідомив про намір отримати послугу у жовтні 2021 року у розмірі 12    160 000 кВт*год. Ставка тарифу дорівнювала 293,93 грн/МВт*год. Вартість планового обсягу на жовтень 2021 року дорівнювала 3    574    188,80 грн без ПДВ.
53.          Листом від 20.10.2021 №    2900 Відповідач повідомив про намір отримати послугу у листопаді 2021 року у розмірі 13    540    000 кВт*год. Ставка тарифу дорівнювала 293,93 грн/МВт*год. Вартість планового обсягу на листопад 2021 року дорівнювала 3    979    812,20 грн без ПДВ.
54.          Звертаючись із позовом ДП «НЕК «Укренерго» зазначало, що відповідач всупереч вимогам Договору, як користувач, допускав прострочення виконання своїх обов`язків щодо термінів поетапної оплати планової вартості отриманої послуги у період з червня 2021 року по листопад 2021 року.

Позиція Верховного Суду
55.          Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та у відзиві, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
56.          Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
57.          Постанова суду апеляційної інстанції у справі, що переглядається оскаржується з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
58.          Верховний Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частині 3 статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
59.          Так самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
60.          За приписами пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
61.          Зі змісту пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України вбачається, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК України, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
62.          Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема, у такому: у різному тлумаченні судами змісту відповідних норм, що зумовлює відмінність у висновках про наявність чи відсутність суб`єктивних прав та обов`язків учасників певних правовідносин; у різному застосуванні правил вирішення колізій між нормами права з урахуванням їх юридичної сили, а також дії у часі, просторі та за колом осіб; у застосуванні різних норм права для регулювання аналогічних правовідносин або у поширенні дії норми на певні відносини в одних випадках і незастосуванні цієї норми до аналогічних відносин в інших випадках; у різному застосуванні аналогії права чи закону у подібних правовідносинах (такий висновок викладений у п.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №    367/2022/15-ц).
63.          Щодо подібності правовідносин, необхідно зазначити, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (подібний висновок викладений в п.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №    233/2021/19).
64.          Підставою для касаційного оскарження (п.1 ч.2 ст.287 ГПК України) є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
65.          Як зазначалось вище, предметом позову у цій справі є вимоги ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" до ТОВ "Черкасиенергозбут" про стягнення з відповідача 2    056    329,92 грн пені, 7    453    206,52 грн штрафу, 2    318    325,54 грн інфляційних втрат та 392    635,05 грн 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії №    0479-02024 від 21.05.2019.
66.          Підставою позовних вимог є те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо термінів поетапної оплати планової вартості отриманої послуги у період з червня 2021 року по листопад 2021 року включно.
67.          Верховний Суд зазначає, що частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
68.          Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
69.          Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
70.          Частиною 1 статті 529 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
71.          Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
72.          За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
73.          Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
74.          Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
75.          Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
76.          Частиною 4 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
77.          Перевіривши та надавши оцінку таким доводам скаржника, колегія суддів установила, що постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, на яку посилається скаржник, ухвалена за позовом ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" про стягнення 2    844    827,01 грн. У зазначеній постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень:
"…при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць".
78.          При цьому скаржник також зазначає, що подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №    904/5899/21, від 24.11.2022 у справі №    927/713/21.
79.          Так, постанова Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №    904/5899/21, на яку посилається скаржник, ухвалена за позовом ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про стягнення 95    217    314,54 грн. У зазначеній постанові Верховного Суду викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень:
"90. Верховним Судом у справі №    910/3711/21 переглядалися судові рішення, ухвалені за позовом НЕК "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат, штрафу та пені у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати за послуги з передачі електричної енергії.
91. Таким чином, правовідносини у справі №    910/3711/21 та у цій справі (№    904/5899/21) є подібними за предметом та підставами позову, матеріально-правовим регулюванням.
92. У постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі №    910/3711/21 суд касаційної інстанції, викладаючи обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції, в описовій частині вказаної постанови зазначив, що з редакції пункту 6.5 договору вбачається, що саме в акті вказується вартість фактично наданої послуги з передачі електричної енергії, обсяг попередніх оплат і сума, що підлягає оплаті (або переплата), як різниця між вартістю фактично отриманої послуги і сумою попередніх оплат. Отже, саме з дати отримання відповідного акта виникає обов`язок здійснити оплату протягом трьох банківських днів на суму, вказану в акті …
…94. При цьому врахуванню підлягає саме висновок Верховного Суду щодо застосування норми права, а не будь-який висновок, зроблений судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.
…98. Скаржник також зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо зобов`язання з оплати планової вартості послуг з передачі електричної енергії: чи існує воно лише впродовж розрахункового періоду, тобто закінчується в останній календарний день розрахункового місяця, або ж триває до дня отримання користувачем акта приймання-передачі послуг з передачі електричної енергії.
99. Так, НЕК "Укренерго" вважає, що відповідно до договору про надання послуг у відповідача виникло зобов`язання з оплати планових платежів у певні терміни, встановлені пунктом 6.2 договору про надання послуг, та зобов`язання зі сплати фактичного обсягу послуг протягом трьох банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі послуги, при цьому фактичний обсяг послуг сплачується електропостачальником з урахуванням сплачених планових платежів.
100. Звідси, НЕК "Укренерго" стверджує, що зобов`язання зі сплати планових платежів трансформувалося у зобов`язання зі сплати фактичного обсягу послуг, тому позивач розраховував строк порушення зобов`язання з оплати планових платежів до дня, що передує дню отримання акта приймання-передачі послуг.
101. Колегія суддів суду касаційної інстанції стосовно вказаної підстави касаційного оскарження зазначає таке.
102. Як зазначено в пункті 6.1 договору про надання послуг, розрахунковим періодом за цим договором є один календарний місяць.
103. Так, користувач (електропостачальник) зобов`язаний подавати ОСП планові обсяги передачі електричної енергії до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. Натомість на ОСП покладено обов`язок погодити вказані планові обсяги (пункт 10.1 договору про надання послуг).
104. Таким чином, використання планових обсягів, їх погодження з ОСП є обов`язком користувача за договором про надання послуг.
105. Порядок оплати планових обсягів послуг передбачений пунктом 6.2 договору про надання послуг, яка виражається в поетапній попередній оплаті планових обсягів послуг.
106. У свою чергу фактичний обсяг послуги визначається, зокрема, для електропостачальника на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника (пункт 4.1 договору про надання послуг).
107. ОСП на підставі даних фактичного обсягу послуги протягом п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу акт приймання-передачі наданої послуги (пункт 10.1 договору про надання послуг).
108. При цьому у разі, якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом п`яти банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів.
109. У зв`язку з цим плановий обсяг послуги підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3 банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі послуги. У разі якщо оплачений плановий обсяг виявився вище фактичного, то вказана різниця або повертається користувачу, або враховується як оплата в наступні розрахункові періоди.
110. Звідси при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №    912/1941/21).
111. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
112. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу (стаття 525 Цивільного кодексу України).
113. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).
114. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
115. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
116. Аналогічні положення містяться у частині першій статті 193 Господарського кодексу України, якою передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
117. Отже, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.
118. Однак, суди першої та апеляційної інстанцій вказаних положень законодавства та умов договору про надання послуг щодо моменту настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання не врахували, через що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість нарахування штрафу та стягнення пені при порушенні електропостачальником строків сплати планових платежів за послуги з передачі електричної енергії.
…135. З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції зазначає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано встановили обставини порушення ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" своїх зобов`язань за договором про надання послуг та правильно обрахували розмір трьох процентів річних, належних до стягнення за прострочення виконання грошового зобов`язання. Водночас суди, не врахувавши норми матеріального права та фактичні обставини справи, дійшли передчасного висновку в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, пені та штрафу.
136. Підсумовуючи наведене, враховуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання, і умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії не передбачено припинення зобов`язання з оплати планового обсягу послуг з передачі електричної енергії в момент закінченням відповідного розрахункового періоду".
80.          З урахуванням доводів скаржника Верховний Суд зазначає, що, як установив апеляційний господарський суд, для розрахунків за договором про надання послуг з передачі електричної енергії використовується плановий та фактичний обсяг послуги: 1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий місяць; 2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток № 2).
81.          Суд апеляційної інстанції також установив, що положеннями пункту 6.2 договору про надання послуг з передачі електричної енергії визначено, що користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП. Цим пунктом договору також визначено порядок оплати планових обсягів послуг.
82.          Крім того, пунктом 6.5 договору про надання послуг з передачі електричної енергії передбачено, що користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3-х банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим.
83.          Верховний Суд, проаналізувавши наведені умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії, зазначає, що плановий обсяг послуги підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3-х банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі послуги.
84.          Таким чином, при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та оператор системи передачі зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.
85.          Отже, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 ЦК України.
Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 та постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21 та від 24.11.2022 у справі № 927/713/21.
86.          За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про неможливість нарахування та стягнення з відповідача штрафу при порушенні користувачем строків оплати планових платежів за послуги передачі електричної енергії у зв`язку з чим, доводи касаційної скарги у відповідній частині визнаються Судом обґрунтованими.
87.          При цьому Суд зазначає, що висновки апеляційного господарського суду щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат стосовно наявності/відсутності підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині не суперечать наведеним вище висновкам Верховного Суду, а доводи касаційної скарги у цій частині фактично порушують питання щодо встановлення інших обставин справи, які не встановлювались судом апеляційної інстанції, а також щодо переоцінки доказів у справі, однак Верховний Суд зауважує, що відповідно до приписів частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
88.          Так, частиною першої статі 74 ГПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
89.          Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
90.          Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236-238 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
91.          З урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду та зазначених положень матеріального і процесуального законодавства колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним господарським судом під час ухвалення оскаржуваної постанови зазначених вище висновків є частково обґрунтованими.
92.          Водночас Верховний Суд позбавлений можливості з`ясувати усі істотні обставини справи, а тому, оскільки доводи касаційної скарги частково підтвердилися, під час нового розгляду справи, суду апеляційної інстанції необхідно належним чином перевірити здійснений позивачем розрахунок штрафу, та розглянути цю справу відповідно до правових висновків, на які посилається скаржник, та які взяті до уваги Верховним Судом під час касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення у цій справі.
93.          Зважаючи на викладене, касаційну скаргу ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" належить задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 7    453    206,52 грн штрафу, а справу в цій частині - передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. В іншій частині оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції належить залишити без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
94.          Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
95.          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
96.          З огляду на викладене, Верховний Суд вбачає правові підстави для часткового задоволення касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" шляхом скасування оскаржуваної постанови в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу, та направлення справи у відповідній частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
97.          Під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду слід урахувати наведене у цій постанові, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат
98.          Оскільки суд касаційної інстанції не змінює і не ухвалює нове рішення (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України), розподіл судових витрат Касаційним господарським судом не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 у справі №    925/654/22 в частині відмови у стягненні 7    453    206,52 грн штрафу скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
3.          В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 у справі №    925/654/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                             О.    А.    Кролевець

Судді                                                                                           О.    М.    Баранець

                                                                                          Г.    О.    Вронська