?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року 
м. Київ

cправа №  918/977/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Балли Л.М.,

представників учасників справи: 
від позивача:  Курганська О.В.,
від відповідача: не з`явився,
від третьої особи-1 : не з`явився,
від третьої особи-2 : не з`явився,
від третьої особи-3 : Пархомчук Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 

на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області
в складі судді Пашкевич І.О.
від 03.03.2023
та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
в складі колегії суддів: Олексюк Г.Є., Гудак А.В., Мельник О.В.
від 01.06.2023

у справі за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Акватон"
за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньова Володимира Олександровича, 2) ОСОБА_2 3)         Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав",

про скасування рішень позачергових загальних зборів учасників від 20.09.2021, оформлених протоколом № 89, скасування змін до складу учасників товариства та стягнення дивідендів у розмірі 935 000 грн,

ВСТАНОВИВ

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (надалі - Позивачка) звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Акватон" (надалі - Відповідач), у якому просила скасувати зміни до складу учасників Відповідача, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. 12 липня 2021 року, реєстраційний запис 1006081070018004858;  скасувати рішення позачергових загальних зборів учасників Відповідача від 20.09.2021, оформлені протоколом № 89; стягнути з Відповідача на користь Позивачки дивіденди у сумі 935 000 грн.

2. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.02.2023 у справі №   918/977/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

3. Надалі, 20 лютого 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява Відповідача про ухвалення додаткового рішення б/н від 20.02.2023 (вх.   №858/23 від 21.02.2023), у якій Відповідач просив стягнути з Позивачки витрати на професійну правничу допомогу понесені при розгляді справи №   918/977/21 у   розмірі 693 966, 42 грн  та витрати пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи у розмірі 80 038, 48 грн.

4.          20 лютого 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" (надалі - Третя особа-3) про ухвалення додаткового рішення б/н від 20.02.2023 (вх.   № 855/23 від 21.02.2023), у якій Третя особа-3 просила стягнути з Позивачки витрати на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи №   918/977/21, у розмірі 297   414, 18 грн.

5.          Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 у справі №   918/977/21 заяву Відповідача про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Позивачки на користь Відповідача 100 019, 24 грн, з яких: 60 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу та 40 019, 24 грн - судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи. У решті вимог заяви відмовлено. Заяву Третьої особи-3 про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Позивачки на користь Третьої особи-3 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У решті вимог заяви відмовлено.

6.          Не погодившись із рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.02.2023 та додатковим рішенням від 03.03.2023 у справі №   918/977/21, Позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у   стягненні судових витрат.

7.          Не погоджуючись із додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 у справі №   918/977/21, Відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення судових витрат та прийняти у цій частині нове рішення, яким у повному обсязі задовольнити вимоги заяви.

8.          Не погоджуючись із додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 у справі №   918/977/21, Третя особа-3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, прийняти у цій частині нове рішення, яким у повному обсязі задовольнити вимоги заяви.

9.          Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 у справі № 918/977/21 апеляційну скаргу Позивачки на рішення Господарського суду Рівненської області від 14.02.2023 та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023, апеляційні скарги Відповідача та Третьої особи-3 на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 у справі №   918/977/21 залишено без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції - без змін.

10.          Суди попередніх інстанцій виходили з того, що практично паралельно відбувався розгляд двох справ - № 918/977/21 та № 918/991/21, у яких виникли спори з подібних правовідносин та у яких інтереси Відповідача представляв один і той же адвокат. При цьому з аналізу рішень у цих справах убачається незмінність правової позиції Відповідача, яка готувалася його представником. Суди взяли до уваги ті обставини, що справа розглядалася за правилами загального позовного провадження, стосувалася корпоративного спору, предметом позовних вимог було дві немайнові вимоги (про скасування змін до складу учасників, скасування рішення позачергових загальних зборів учасників) та одна майнова вимога (про стягнення дивідендів у сумі 935 000 грн). У справі неодноразово проводилися судові засідання. У задоволенні позову відмовлено. При цьому суди виходили з того, що розмір гонорару, визначений Відповідачем та його адвокатом, є неспіврозмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг. Відтак суди дійшли висновку, що реальними та необхідними є витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката Відповідача у розмірі 321 018, 48 грн (за 68 годин роботи адвоката). Вказана сума понесених витрат Відповідачем на професійну (правничу) допомогу адвоката підтверджена належними та допустимими доказами. Водночас суди вважають заявлений до відшкодування розмір судових витрат надмірним та завищеним. Зважаючи на це, суди дійшли висновку про необхідність часткового задоволення заяви Відповідача та стягнення із Позивачки 60 000 грн витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги. 

11.          Що стосується вимоги Відповідача про розподіл судових витрат, які пов`язані з проведенням експертизи, суди виходили з того, що висновок експерта було підготовлено для двох справ, а саме: № 918/977/21 та №   918/991/21. Відтак нерозумним є покладення судових витрат на оплату даної експертизи лише на Позивачку у цій справі. Підсумовуючи, суди дійшли висновку про необхідність часткового задоволення заяви Відповідача та стягнення із Позивачки на його користь половини витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, а саме 40 019, 24 грн. У стягненні решти судових витрат Відповідачу відмовлено.

12.          Щодо вимог Третьої особи-3 про стягнення з Позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 297 414, 18 грн, то суди, керуючись  нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", із посиланням на положення статей 123, 126, 129 ГПК України, дійшли висновків про наявність підстав для часткового задоволення вимог заяви Третьої особи-3 та про стягнення з Позивачки понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20 000 грн. У решті судових витрат Третій особі-3 відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

13.          Позивачка звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023, у якій просила зазначені судові рішення в частині задоволення стягнення з неї судових витрат скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити Відповідачу і Третій особі-3 в стягненні з неї на їх користь судових витрат.

14.          Позивачка посилається на пункти 1, 3 та 4 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19, відсутні висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, а також відповідно до ч.3 статті 310 ГПК України - вважає, що суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. 

15.          Позивачка звернула увагу на те, що Договір про надання правової (правничої) допомоги між ТОВ ВП "Акватон" та АО "ЮСКУТУМ" від 02 серпня 2021        року не містить підпису АО, що на її думку, свідчить про не укладення такого договору.

Доводи інших учасників справи

16.          Відповідачем надані письмові пояснення на касаційну скаргу, в яких він просив відмовити в задоволенні касаційної скарги Позивачки.

17.          Третьою особою-3 надані письмові пояснення на касаційну скаргу, в яких вона просить відмовити в задоволенні касаційної скарги Позивачки

Позиція Верховного Суду

18. Верховний Суд, перевіривши наявність зазначених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження додаткового рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 у справі №918/977/21, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, з урахуванням викладеного у письмових поясненнях, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

19. Предметом судового розгляду у цій справі є  додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023, яким заяву Відповідача про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково; стягнуто з Позивачки на користь Відповідача 100 019, 24 грн, з яких: 60 000 грн витрати на професійну правничу допомогу та 40 019, 24 грн судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи; у решті вимог заяви - відмовлено; заяву Третьої особи-3 про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково; стягнуто з Позивачки на користь Третьої особи-3 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу; у решті вимог заяви - відмовлено та постанова Північно-Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023у справі №918/977/21, якою Апеляційні скарги Позивачки на рішення Господарського суду Рівненської області від 14.02.2023 та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 та апеляційні скарги Відповідача та Третьої особи-3 на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 у справі № 918/977/21 - залишено без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції - без змін.

20.          Верховний Суд під час оцінки доводів Скаржника виходить з таких міркувань.

21.          Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

22.          Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

23.          Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

24.          Чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

25.          Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

26.          За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

27.          За частинами другою та третьою статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

28.          За змістом        статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"        договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

29.          Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

30.          Разом із тим згідно зі статтею 15 ГПК України   суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

31.          Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

32.          Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9        статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

33.          У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

34.          Як убачається із матеріалів справи, Відповідач заявив до стягнення з Позивачки витрати на професійну правничу допомогу, понесені ТОВ "ВП "Акватон" при розгляді справи № 918/977/21, у розмірі 693 966,42 грн та витрати, пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи, у розмірі 80 038, 48 грн.

35. Обґрунтовуючи ці вимоги, Відповідач надав копію Договору про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 02 серпня 2021 року укладеного між Адвокатським об`єднанням "Юскутум" (далі АО "Юскутум") та Відповідачем; копію Замовлення про надання послуг з представництва від 10 листопада 2021 року; копію акту приймання передачі наданих послуг від 15 лютого 2023 року; копію рахунку на оплату №19 від 15 лютого 2023 року; копію рахунку № 07/02/2022 від 15 лютого 2022 року; копію Платіжного доручення №2266 від 18 лютого 2022 року; копію Договору №07/02/2022 на проведення судово-економічної експертизи від 07 лютого 2022 року; копію Акту приймання-передачі послуг №1 від 15 лютого 2022 року згідно Договору №07/02/2022 від 07 лютого 2022 року.

36.          Третя особа-3 подала до суду першої інстанції заяву про стягнення з Позивачки витрат на професійну правничу допомогу, понесені ТОВ "Завод "Екосплав" при розгляді справи № 918/977/21 у розмірі 297 414, 18 грн.

37.          Обґрунтовуючи ці вимоги, Третя особа-3 надала копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 06 квітня 2021 року укладеного між Адвокатським об`єднанням "Юскутум" (далі АО "Юскутум") та Третьою особою-3; копію Замовлення про надання послуг з представництва від 23 грудня 2021 року; копію акту приймання передачі наданих послуг від 15 лютого 2023 року; копію рахунку на оплату №17 від 15 лютого 2023 року.

38.          Позивачка під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення місцевим господарським судом надала клопотання про зменшення витрат, що підлягають розподілу між сторонами при розгляді справи  № 918/977/21, в яких заперечувала проти стягнення з неї на користь Відповідача та Третьої особи-3 понесених судових витрат.

39. Вирішуючи питання щодо стягнення з Позивачки зазначених витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд дослідив зазначені докази і доводи сторін, надав оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, однак визнав правомірним стягнення з Позивачки на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 100 019, 24 грн, з яких: 60 000 грн витрати на професійну правничу допомогу та 40 019, 24 грн судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи. На користь Третьої особи-3 стягнуто з Позивачки 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. З таким рішенням суду першої інстанції також погодився суд апеляційної інстанції.

40.          Верховний Суд погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанцій щодо стягнення з Позивачки на користь Відповідача  понесених судових витрат на правничу допомогу у сумі 60 000 грн та стягнення на користь Третьої особи-3 понесених судових витрат на правничу допомогу у сумі 20 000 грн, виходячи з наступного.

41.          Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені у справі № 918/977/21 не відповідають критерію "розумності їх розміру" і їх відшкодування матиме надмірний характер.

42.          Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції взяв до уваги обставини, що справа № 918/977/21 розглядалася за правилами загального позовного провадження, стосувалася корпоративного спору, предметом позовних вимог було дві немайнові вимоги (про скасування змін до складу учасників ТОВ "ВП "Акватон", скасування рішення позачергових загальних зборів учасників) та 1      майнова вимога (про стягнення дивідендів у сумі 935 000 грн). У справі неодноразово проводилися судові засідання. У задоволенні позову відмовлено.

43.          У своїй касаційній скарзі Позивачка зазначає, що Відповідачем 26      листопада 2021 року подано відзив на позовну заяву, а Третьою особою-3 19      січня 2022 року подано письмові пояснення, однак ні відзив Позивача, ні письмові пояснення Третьої особи-3 не містять прохання про стягнення на їх корить судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, орієнтовного розрахунку витрат не додано.

44.          Також Позивачка зазначила, що 10 січня 2023 року від Відповідача та Третьої особи-3 надійшли попередні розрахунки витрат на правничу допомогу та вартість експертизи, які не містили клопотання про поновлення строку на їх подачу та без обґрунтування причин неподачі таких розрахунків до закінчення підготовчого провадження. Вказане призвело до порушення принципів верховенства права та змагальності сторін, оскільки судом не вирішувалося питання про поновлення (продовження) строків для подачі таких попередніх розрахунків судових витрат.

45.          На думку Позивачки, неповідомлення Відповідачем та Третьою особою-3 про попередній розрахунок  судових витрат у заяві по суті чи до закриття підготовчого засідання позбавило її можливості своєчасно надати заперечення проти розміру витрат на професійну правничу допомогу та скористатися правом на подачу заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

46.          Крім того, Позивачка зазначила, що вартість експертизи, замовленої Відповідачем у судового експерта Бурдьо Ірини Михайлівни на підставі Договору №07/02/2022 від 07.02.2022, не підлягає стягненню, оскільки вона проведена в межах двох справ. Також Відповідач не повідомив суд та Позивача про проведення експертизи в межах саме цього судового спору та не надав документів для проведення експертизи, призначеної ухвалою суду у цій справі.

47.          Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо реальності витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката Відповідача у розмірі 321 018, 48 грн (за 68 годин роботи адвоката Рибачка Анатолія) та витрат а оплату професійної правничої допомоги адвокатів Третьої особи-3 у розмірі 155 788,38 грн (за 33 години роботи адвокатів), що є витратами на професійну правничу допомогу у справі №918/991/21. Вказана сума понесених витрат Відповідачем та Третьою особою-3 на професійну (правничу) допомогу підтверджена належними та допустимими доказами. При цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу. Водночас суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат надмірним та завищеним.

48.          У питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у        справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

49.          Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №  905/1795/18   та у   справі №   922/2685/19, де визначено, що   суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 

50.          Щодо тверджень Позивачки про неповідомлення Відповідачем та Третьою особою-3 про попередній розрахунок судових витрат у першій заяві по суті справи чи до закриття підготовчого засідання, варто зазначити наступне.

51.          Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати, своєчасність подання попереднього розрахунку та доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, зазначає наступне:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити у першій заяві по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона має бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21);

- ГПК України не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи (пункт 20 постанови  Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 911/4670/13, постанова від 21.12.2019 у справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19);

- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (пункти 57-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №   755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19));

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, і загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Касаційного цивільного Суду в  складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18).

52.          Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами, попередні розрахунки судових витрат були подані Відповідачем та Третьою особою-3 не разом із першою заявою по суті справи, а 10 січня 2023 року. Разом із тим Суд звертає увагу, що вказані розрахунки подані до закінчення судових дебатів.

53. У разі неподання учасником справи попереднього розрахунку із першою заявою по суті спору в суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Такий висновок прямо відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, №  922/3812/19 від 10.12.2020.

54.          Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання АО "Юскутум" професійної правничої допомоги у цій справі, з урахуванням обґрунтованості, розумності та реальності розміру витрат на професійну правничу допомогу, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку про стягнення з Позивачки на користь Відповідача  понесених судових витрат на правничу допомогу у сумі 60 000 грн та на користь Третьої особи-3 понесених судових витрат на правничу допомогу у сумі 20 000 грн. Такий висновок прямо відповідає висновку, викладеному у пункті 6.1. постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

55.          Однак Верховний Суд не погоджується із висновком суду першої та апеляційної інстанції щодо стягнення з Позивачки на користь Відповідача судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у сумі 40 019, 24 грн, виходячи з наступного.

56.          За змістом статті 127 ГПК експерт спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків (частина 2).   У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом (частина 3). Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (частина 4). Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (частина 5). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7). 

57.          Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

58.          За змістом статті 98 ГПК предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

59.          Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.        Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав (стаття 101 ГПК).

60.          Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи (частина 1 статті 103 ГПК).

61.          Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

62.          Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

63.          Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини                у справі «Lavents v. Latvia» від 28.11.2002 (заява 58442/00) зазначено, що згідно                зі статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

64.          З урахуванням викладеного склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

65.          Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

66.          Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення наведених норм процесуального права передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

67. Відповідно до статті 41 ГПК у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

68. Отже, положення ГПК встановлюють порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням                та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

69. Подібні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 824/647/19-а, від 13.07.2021 у справі № 640/19089/20.

70. У висновку експерта за загальним правилом має бути зазначено, що   його підготовлено   для подання   до суду   в конкретно визначеній справі, тобто такий висновок має бути ідентифікованим. Невиконання цієї вимоги унеможливлює використання висновку експерта як доказу в справі та, як наслідок, відшкодування витрат, понесених стороною на її проведення.

71. Колегія суддів зауважує, що не допускається використання висновків судової експертизи (висновку експерта), проведеної в іншій судовій справі. Лише у випадку, якщо в іншій судовій справі судовою експертизою доведені певні обставини, які встановлені в рішенні суду, то ці обставини можуть мати преюдиціальне значення і не підлягають доказуванню відповідно до приписів        статті 75 ГПК.

72. За таких обставин суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою Відповідача в межах двох справ одночасно, що унеможливлює розподіл судових витрат у двох справах одночасно.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

73. За частиною першою статтею 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
74. Відповідно до частин другої та четвертої статті 311 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
75. Ураховуючи, що доводи Скаржника частково знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.
76. Постанову апеляційного господарського суду слід скасувати частково, а Додаткове рішення господарського суду першої інстанції змінити шляхом викладення абзацу 2 її резолютивної частини в новій редакції.
Керуючись статтями        300,        301,        308,        309,        314,        315,        317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ: 

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 

2.   Додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 у справі № 918/977/21 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Акватон" про розподіл судових витрат в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 40 019, 24 грн скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення:
"В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Акватон" про розподіл судових витрат в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 40 019, 24 грн відмовити". 

3. В іншій частині додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 03.03.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 у справі № 918/977/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                                Г. Вронська

Судді                                                                                                          Н. Губенко 

                                                                                                                   І. Кондратова