УХВАЛА
16 жовтня 2023 року 
м. Київ
cправа №  904/6023/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.

розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»  
про відвід головуючого судді  Огородніка К.М. від розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»   на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та  постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023  у справі   №904/6023/21
за заявою holding & Investment limited, Nicosia, Cyprus
до   Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко авто інвест»
про   визнання грошових вимог у сумі 571 378162,24 грн,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 визнані грошові вимоги Niko holding & Investment limited до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко авто інвест» у справі № 904/6023/21 в розмірі 571378162,24 грн (4 черга) і 4540,00 грн (1 черга).

Постановою  Центрального  апеляційного господарського суду від 02.08.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 у справі № 904/6023/21, залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 у справі              № 904/6023/21 залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» з доданими до неї матеріалами (надіслана 05.09.2023, що підтверджується конвертом Укрпошта) на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023 у справі №904/6023/21, в якій просить суд поновити строк на касаційне оскарження; скасувати оскаржувані судові рішення; ухвалити нове рішення, яким  в задоволенні заяви Niko holding & Investment limited, Nicosia, Cyprus до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко авто інвест» відмовити, грошові вимоги відхилити.
06.09.2023 на електронну адресу до Верховного Суду від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшли доповнення до касаційної скарги.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/6023/21 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - головуючого, Жукова С.В., Картере В.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023.

13.09.2023 на електронну адресу Верховного Суду від Niko holding & Investment limited, Nicosia, Cyprus надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою. Заперечення мотивоване тим, що хоча в касаційній скарзі Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» і посилається в якості підстав касаційного оскарження на пункти 1,4 частини другої ст. 287 ГПК України, проте всупереч її положенням не зазначає норми права, які були порушені та /або неправильно   застосовані судами першої та апеляційної інстанції не посилається на рішення Верховного Суду, які являлися б релевантними обставинам, які досліджувались оскаржуваними ухвалами.
Перевіривши касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами, взявши до уваги заперечення Niko holding & Investment limited, Nicosia, Cyprus, Судом було постановлено ухвалу від 26.09.2023 якою касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023 у справі №904/6023/21, залишено без руху. Надано Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України»  строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
13.10.2023 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26.09.2023 до суду від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»   надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги.
Разом з тим, від скаржника надійшла заява про відвід головуючого судді  Огородніка К.М. від розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023  у справі  №904/6023/21.

Заявлений відвід мотивовано пунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Так, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» зазначає, що ухвала Верховного Суду від 26.09.2023 про залишення касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»  без руху, постановлена з грубим порушенням норм ГПК України та ст.ст. 6, 19 Конституції України щодо обов`язку здійснювати судочинство виключно на підставі, в межах та в спосіб визначеному законом. Наявні обставини на думку заявника викликають об`єктивні сумніви щодо упередженості, необ`єктивності, головуючого судді Огородніка К.М. у розгляді  касаційної скарги. 

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід головуючого судді Огородніка К.М. від розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023  у справі   №904/6023/21, Верховний Суд дійшов висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Суд звертає увагу, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
Метою відводу судді або складу суду є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про зацікавленість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення.
З цього питання Європейський суд з прав людини зазначив, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.
Отже, доводи Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у заяві про відвід судді Огородніка К.М. про те, що ухвала Верховного Суду від 26.09.2023 містить прямі ознаки обмеження права особи на доступ до правосуддя ґрунтуються виключно на власній оцінці викладених заявником обставин та припущеннях, є необґрунтованими та такими, що зводяться до оцінки процесуальних дій судді при вирішенні питання про залишення касаційної скарги без руху.
Приписами ч. 4 ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Заяву обґрунтовано лише незгодою сторони з процесуальним рішенням, а саме з постановленням ухвали про залишення касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023 у справі   №904/6023/21 без руху.
Наведене свідчить про те, що заява Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід головуючого судді  Огородніка К.М. від розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023  у справі №904/6023/21 є необґрунтованою та такою, що суперечить приписам ч. 4 ст. 35 ГПК України.

За змістом частин першої-третьої статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки Суд вважає подану заяву необґрунтованою, питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку частини першої статті 32 ГПК України.
Керуючись 35, 38, 39, 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -
УХВАЛИВ:
1.Визнати доводи, викладені у заяві Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід головуючого судді  Огородніка К.М. від розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023  у справі №904/6023/21 необґрунтованими.
2.Передати касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2023 у справі №904/6023/21 на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід головуючого судді  Огородніка К.М.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                                 Огороднік К.М.
Судді                                                                                                          Жуков С.В.
                                                                                                                    Картере В.І.