?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/18566/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючої - Вронської Г.О., суддів - Губенко Н.М., Кондратової І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Балли Л.М.,

представників учасників справи: 
від позивача: Подольної О.М.,
від відповідача: Шутова О.О.,
від третьої особи на стороні позивача: Шокуна О.В.,
від третьої особи на стороні відповідача-1: Шутова О.О.,
від третьої особи на стороні відповідача-2: Гузієнка Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної іпотечної установи

на рішення   Господарського суду міста Києва
в складі судді Шкурдової Л.М.
від 30.08.2022
та постанову Північного апеляційного господарського суду
в складі колегії суддів: головуючої - Демидової А.М.,   суддів - Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.
від 14.02.2023

у справі за позовом Державної іпотечної установи
до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
2. Національний Банк України,

про припинення зобов`язання,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог
1.          Державна іпотечна установа (надалі - Позивач, Скаржник) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (надалі - Відповідач) про визнання припиненим з 23   червня 2020 року зобов`язання перед Відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за 13-й відсотковий період за іменними відсотковими облігаціями з додатковим забезпеченням у   бездокументарній формі серії "С3", міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (ISIN) UA4000178453, реєстраційний номер випуску 295/2/2013, дата реєстрації - 27 грудня 2013 року, у кількості 2   700 штук.
2.          Позовні вимоги мотивовано тим, що Позивач втратив гарантоване Відповідачем право розпоряджатися сумою вартості облігацій серії "С3" унаслідок обставин, що не залежали від Відповідача та Позивача, на підставі рішень повноважних державних органів. Так, з моменту запровадження тимчасової адміністрації в банку Відповідача Позивач втратив гарантоване право розпоряджатися грошовими коштами, залученими від продажу цінних паперів, у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін (ані Позивач, ані Відповідач) не відповідає.
3.          Позивач подав заяву про зміну підстав позову, яка була прийнята до розгляду судом першої інстанції. У вказаній заяві Позивач обґрунтував заявлені позовні вимоги з посиланням на пункт 6.3 договору банківського рахунку від 27.02.2013 № 26/995-70 (надалі - Договір банківського рахунку), згідно з яким сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю  сторін та які сторони не могли передбачити або запобігти (обставини непереборної сили). До таких обставин за Договором банківського рахунку належать військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, стихійні лиха, пожежі, рішення повноважних державних органів України та інші, віднесені чинним законодавством України до обставин непереборної сили.
4.          Відтак Позивач вважає, що втратив гарантоване Відповідачем право розпоряджатися сумою вартості облігацій серії "С3" у зв`язку із настанням та дією обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти (обставини непереборної сили), а саме у зв`язку з рішеннями повноважних державних органів України: постановою Правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" від 02.03.2015 № 150, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" від 02.03.2015 № 51. Позивач також вказав, що натепер у Відповідача відсутні кошти для виконання зобов`язань перед третьою чергою погашення, що є доказом того, що виконання зобов`язання Відповідачем перед Позивачем (кредитором сьомої черги) є неможливим.
5.          За доводами Позивача, неможливість виконання Відповідачем зобов`язань перед кредиторами сьомої черги, з огляду на відсутність необхідних активів, позбавляє Позивача можливості виконання власних зобов`язань перед Відповідачем, а зміни, внесені до спеціального закону, позбавили сторін правових підстав на проведення зарахування цих взаємних грошових вимог. Виведення неплатоспроможного банку з ринку врегульовано положеннями чинного законодавства, а саме пунктом 4-1 частини першої статті 602 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та спеціальною нормою, якою є пункт 2 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон № 4452-VI), і   за наслідками виключення з тексту спеціального Закону № 4452-VI положення абзаців 10-13 частини другої статті 46 на підставі підпункту 17 пункту 10 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13.05.2020 № 590-ІХ, який набрав чинності 23 травня 2020 року, цими нормами встановлено пряму заборону щодо зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк.
6.          За наведених підстав Позивач вважає, що його зобов`язання перед Відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за 13-й відсотковий період за облігаціями серії "С3" у кількості  2 700 штук станом на 23 червня 2020 є припиненими відповідно до положень статті 607 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
7.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у   справі №   910/18566/21, у задоволенні позову відмовлено.
8.          Судові рішення мотивовані тим, що наведені Позивачем обставини не свідчать про неможливість виконання ним зобов`язань щодо сплати відсотків за облігаціями серії "С3" за 13-й відсотковий період. Посилання Позивача на неможливість розпоряджатися грошовими коштами, які знаходилися на рахунку, відкритому у банку Відповідача, відхилені з огляду на те, що зобов`язання є грошовим і може бути виконане за рахунок інших коштів Позивача.
9.          Суд апеляційної інстанції додатково зазначив, що:
- процедура ліквідації Відповідача триває, задоволення вимог його кредиторів здійснюється в порядку черговості, встановленої статтею 52  Закону № 4452-VI, і   Відповідач не є ліквідованим у розумінні частини третьої статті 53 Закону №   4452-VI, згідно з якою ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, а банк ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів;
- ані проспект емісії, ані договір купівлі-продажу цінних паперів від 09.09.2014 № ДД-759/2014, ані Договір банківського рахунку, укладені між Позивачем і Відповідачем, не встановлюють будь-яку залежність виплати відсоткового доходу за облігаціями від можливості розпорядження конкретними коштами, що були розміщені на конкретному рахунку, відкритому в банку Відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи
10.          21 червня 2023 року Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі №   910/18566/21, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
11.          Підставами касаційного оскарження Скаржник визначив:
- пункт 1 частини другої   статті 287 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) - застосування судами норми права без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду;
- пункт 3 частини другої   статті 287 ГПК України - відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 607 ЦК України у взаємозв`язку з частиною п`ятою статті 36 Закону № 4452-VI та пункту 8 частини другої статті 46 Закону № 4452-VI у   редакції станом на 28 квітня 2020 року в контексті спірних правовідносин, а також порушення норм процесуального права, а саме статей 86, 236, 237 ГПК України.
12.          З огляду на зміст касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження у справі № 910/18566/21 з підстав, передбачених лише пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.
13.          Відповідач своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.
14.          Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінетом Міністрів України - подано відзив на касаційну скаргу з проханням задовольнити її, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у   справі №   910/18566/21 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
15.          Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Національним Банком України - подано відзиви на касаційну скаргу, в яких вони просять відмовити у   задоволенні скарги, залишивши без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
16.          27 лютого 2013 року між Відповідачем (Банк) та Скаржником (Клієнт) було укладено Договір банківського рахунку, за умовами пункту 1.1 якого Банк відкриває  Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті.
17.          Згідно з пунктом 1.2 Договору банківського рахунку на вказаний рахунок Банк зобов`язався приймати та зараховувати грошові кошти, які надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунку та проводити інші операції за рахунком у межах законодавства України.
18.          Відповідно до пункту 3.2 Договору банківського рахунку Клієнт має право:
- самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, за винятком примусового списання грошових коштів та випадків накладання арешту, або тимчасового призупинення операцій по рахунку, що здійснюється уповноваженими на це органами (підпункт 3.2.1);
- вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків за його платіжними документами та надання інших обумовлених цим Договором послуг (підпункт 3.2.2).
19.          За умовами пункту 3.3 Договору банківського рахунку Банк зобов`язується:
- своєчасно здійснювати розрахункові операції Клієнта згідно з вимогами чинного законодавства України та нормативно-правових актів НБУ (підпункт 3.3.1);
- за розпорядженням Клієнта видати або перерахувати з рахунка грошові кошти в день надходження до Банку відповідного розрахункового документа, за умови його подання в операційних час (підпункт 3.3.2).
20.          Банк зараховує грошові кошти, що надійшли на рахунок Клієнта, в день їх отримання, якщо під час проведення контролю за реквізитами розрахункових документів не виявлено розбіжностей, дата їх надходження збігається з датою валютування та призначення платежу відповідає вимогам законодавства України, за умови їх отримання Банком протягом операційного часу. При отриманні коштів після операційного часу - зараховує їх не пізніше наступного робочого дня (підпункт 3.3.6 пункту 3.3 Договору банківського рахунку).
21.          Пунктом 6.3 Договору банківського рахунку встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим Договором у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти (обставини непереборної сили). До таких обставин за цим Договором належать військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, стихійні лиха, пожежі, рішення повноважних державних органів України та інші, віднесені чинним законодавством України до обставин непереборної сили.
22.          Згідно з підпунктами 6.3.3 та 6.3.4 пункту 6.3 Договору банківського рахунку у випадку настання обставин, визначених пунктом 6.3 цього Договору, строк виконання зобов`язань переноситься на термін дії таких обставин, але не більше як на один календарний місяць. Якщо обставини, визначені пунктом 6.3 цього Договору, будуть діяти більше одного календарного місяця, сторони проводять переговори з метою з`ясування можливих варіантів виконання зобов`язань за цим Договором.
23.          Договір банківського рахунку згідно з пунктом 7.1 набуває чинності з моменту підписання та діє протягом одного року. У випадку відсутності заяви Банку/Клієнта про розірвання цього Договору в термін за 30 календарних днів до дати його припинення, термін дії цього Договору вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах, якщо сторони не передбачать іншого.
24.          26 лютого 2013 року Скаржник прийняв рішення про закрите (приватне) розміщення облігацій серії "Z2", "A3", "B3", "C3", "D3".
25.          У пункті 4.2 проспекту емісії облігацій серій "Z2", "A3", "B3", "C3", "D3" Скаржника 2013 (надалі - Проспект емісії) наведено параметри випуску облігацій, а саме: характеристика облігацій - іменні, відсоткові, з додатковим забезпеченням; кількість облігацій: 50 000 штук відсоткових іменних облігацій, у   тому числі: серія "Z2" - 10 000 штук; серія "A3" - 10 000 штук; серія "B3" - 10   000 штук; серія "C3" - 10 000 штук; серія "D3" - 10 000 штук; номінальна вартість облігацій (серій "Z2", "A3", "B3", "C3", "D3") - 100   000,00 грн; загальна номінальна вартість випуску облігацій - 5 000 000 000,00 грн, в тому числі: серія "Z2" - 1 000 000 000,00 грн; серія "A3" - 1 000 000 000,00 грн; серія "B3" - 1 000 000 000,00 грн; серія "C3" - 1 000 000 000,00 грн; серія "D3" - 1 000 000 000,00 грн.
26.          Пунктом 4.4 Проспекту емісії встановлено, що мета використання фінансових ресурсів, залучених від емісії облігацій Скаржника під державну гарантію, відповідає меті та предмету діяльності, передбаченими статутом Скаржника, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 № 768, та полягає, зокрема, в   рефінансуванні та кредитуванні іпотечних кредиторів (банків і небанківських фінансових установ, які провадять діяльність з надання забезпечених іпотекою кредитів).
27.          Джерелами погашення та виплати доходу за облігаціями Скаржника під державну гарантію будуть виступати кошти, отримані емітентом у результаті статутної діяльності Скаржника після розрахунків з бюджетом та сплати інших обов`язкових платежів. Скаржник зобов`язується не використовувати кошти, залучені від випуску облігацій Державної іпотечної установи під державну гарантію, для формування і поповнення статутного капіталу Скаржника та покриття його збитків від господарської діяльності.
28.          У пункті 4.5 Проспекту емісії визначено, що власники облігацій мають права, передбачені чинним законодавством, зокрема отримати номінальну вартість облігацій при настанні строку їх погашення та отримувати відсотковий дохід у вигляді відсотків, нарахованих на номінальну вартість облігацій, що їм (власникам) належать, після закінчення кожного відсоткового періоду.
29.          Відповідно до підпункту 4.6.1 пункту 4.6 Проспекту емісії облігації розміщуються шляхом закритого (приватного) продажу на території України серед інвесторів - 100   найбільших банків України, в переліку яких є Відповідач (підпункт 4.6.3 пункту 4.6 Проспекту емісії).
30.          Згідно з пунктом 4.8 Проспекту емісії виплата відсоткового доходу здійснюється за рахунок коштів емітента в національній валюті депозитарною установою, з якою власник облігацій уклав договір про обслуговування рахунку у цінних паперах. Виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок власника облігацій. Виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється з періодичністю один раз на півроку. Виплата відсоткового доходу здійснюється на підставі реєстру власників, який складає Центральний депозитарій ПАТ "НДУ" на момент завершення операційного дня, що передує даті початку відповідної виплати (даті останньої виплати).
31.          Для облігацій серії "С3" у 13-му відсотковому періоді дата закінчення виплати відсоткового доходу - 23 червня 2020 року; відсоткова ставка - 9,5 % річних.
32.          09 вересня 2014 року між Відповідачем (Покупець) та Скаржником (Емітент) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № ДД-759/2014 (надалі - Договір купівлі-продажу), за умовами пункту 1.1 якого Покупцем було придбано облігації серії "С3" у кількості 2 700 штук загальною вартістю 274 989 465,00 грн (номінальна вартість однієї облігації - 100 000,00 грн), код (ISIN) UA4000178453.
33.          Відповідно до пункту 2.4 Договору купівлі-продажу Покупець зобов`язується оплатити загальну вартість цінних паперів, що передаються за цим Договором у власність Покупцю, у сумі, зазначеній у пункті 1.1 даного Договору, в безготівковій формі не пізніше 09 вересня 2014 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Емітента № 26502000000995 до кінця операційного дня.
34.          На виконання пункту 2.4 Договору купівлі-продажу Відповідачем було перераховано на рахунок Скаржника № 26502000000995, відкритий у Відповідача, вартість облігацій серії "С3" у сумі 274 989 465,00 грн.
35.          На підставі постанови Правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" від 02.03.2015 №   150 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51, яким у Відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 03 березня 2015 року до 02   червня 2015 року, з призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Кадирова В.В. Надалі згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 № 71, від 03.08.2015 № 147 строки проведення тимчасової адміністрації у Банку продовжувалися.
36.          Відповідно до постанови Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" від 02.10.2015 №   664 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" від 02.10.2015 №   181, розпочато процедуру ліквідації Відповідача, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора Відповідача Кадирову В.В. на два роки; у подальшому цей строк подовжувався до 04   жовтня 2020 року.
37.          11 січня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Відповідача. З метою обліку кредиторської заборгованості 25 січня 2016 року Відповідач провів операцію з обліку кредиторських вимог, а саме - перенесення коштів з рахунку клієнта (Скаржника) № НОМЕР_1 на спеціальний рахунок "інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку", який призначений для обліку заборгованості Відповідача перед третіми особами та є пасивним рахунком, тобто на ньому обліковується сума, яку Відповідач виплатить кредитору у порядку черговості, визначеної законом.
38.          17 лютого 2016 року рахунки Скаржника, відкриті у банку Відповідача (зокрема, №   26502000000995/980 за Договором банківського рахунку), були закриті, про що Відповідач повідомив Скаржника довідкою від 21.06.2016 №   5370.
39.          Відповідно до витягу з реєстру від 18.03.2016 № 2495, затвердженого протоколом №   005/16, та з урахуванням змін № 1, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.03.2016 № 291, вимоги Скаржника акцептовані на загальну суму 3 332 921 190,01 грн і включені до сьомої черги як вимоги юридичної особи, про що Відповідач 03 жовтня 2016 року видав Скаржнику довідку №   05-3323787.
40.          Згідно з реєстром власників іменних цінних паперів від 22.06.2020 № 16845 станом на 19 червня 2020 року Відповідач був власником 2 700 штук іменних відсоткових облігацій серії "С3", емітент - Скаржник.
41.          Відповідно до пункту 4.8 Проспекту емісії розмір виплати відсоткового доходу за 13-й відсотковий період за належними Відповідачу облігаціями серії "С3" становить 12   789 873,00 грн.
42.          Скаржник звернувся до Відповідача із заявою від 23.06.2020 № 2712/15/1 про зарахування зустрічних однорідних вимог.
43.          Листом від 08.07.2020 № 1993 Відповідач повідомив Скаржника про відсутність правових підстав для задоволення вищезазначеної заяви.
44.          Звертаючись з позовом у цій справі, Позивач (з урахуванням заяви про зміну підстав позову, яка прийнята судом до розгляду) вказав, що його зобов`язання перед Відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за 13-й відсотковий період за іменними відсотковими облігаціями з додатковим забезпеченням у бездокументарній формі серії "С3", станом на 23 червня 2020 року є припиненими відповідно до положень статті 607   ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.
45.          Скаржник зазначає, що Відповідач не зможе виконати вимоги кредиторів сьомої черги (у тому числі Скаржника), оскільки не має можливості задовольнити вимоги кредиторів третьої черги. На підтвердження таких доводів Скаржник надав разом із заявою про зміну підстав позову лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Щодо надання інформації" від   21.01.2022 №   49-955/22, яким Скаржника повідомлено, що відповідно до форм звітності, які надаються банками, процедура ліквідації яких здійснюється відповідно до Закону № № 4452-VI, станом на 01 листопада 2021 року загальна сума незадоволених кредиторських вимог до Відповідача становила 41   820   376   154,96 грн; загальна сума незадоволених кредиторських вимог до Відповідача, віднесених до 1-6 черг, становила 17 220 177 605,28 грн; залишок коштів, одержаних у результаті процедури ліквідації Відповідача (у тому числі продажу майна (активів) Відповідача), становив 182 876 645,86 грн; залишок нереалізованого майна (активів) Відповідача (без урахування залишку коштів) становив 7 802 667 373,12 грн.
46.          За вказаних обставин Скаржник у судовому порядку просить визнати припиненими з 23 червня 2020 року свої зобов`язання перед Відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за 13-й відсотковий період за іменними відсотковими облігаціями з додатковим забезпеченням у бездокументарній формі серії "С3", міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (ISIN) UA4000178453, реєстраційний номер випуску 295/2/2013, дата реєстрації - 27   грудня 2013 року в кількості 2 700 штук.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
47.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, з урахуванням викладеного у відзивах, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов наступних висновків.
48.          Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
49.          Відносини, що виникають під час розміщення, обігу цінних паперів і провадження професійної діяльності на фондовому ринку, з метою забезпечення відкритості та ефективності функціонування фондового ринку регулюються Законом України "Про цінні папери та фондовий ринок".
50.          Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, що має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.
51.          У пункті 2 частини п`ятої статті 3 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що боргові цінні папери - цінні папери, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов`язання емітента або особи, яка видала неемісійний цінний папір, сплатити у визначений строк кошти, передати товари або надати послуги відповідно до зобов`язання.
52.          Як передбачено частиною другою статтею 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником коштів, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов`язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом або рішенням про емісію цінних паперів (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом або рішенням про емісію цінних паперів (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).
53.          Отже, Суд зазначає, що відносинам, які виникають при обігу цінних паперів, зокрема, облігацій, притаманні властивості правовідносин позики, а саме: 1)   передача однією стороною (власником (першим власником) облігацій) іншій стороні (емітенту) грошових коштів; 2) обов`язок сторони, яка одержала грошові кошти (емітента) повернути стороні, яка надала такі грошові кошти (власникові (першому власникові) облігацій) таку ж суму грошових коштів (вартість облігацій) та сплатити дохід за такими облігаціями.
54.          Приписи пункту 2 частини першої статті 195 ЦК України та норми Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок"  передбачають, що облігація, як цінний папір, є документом, який посвідчує (підтверджує) відносини позики між власником облігації та емітентом.
55.          Грошові зобов`язання, як і будь-які інші цивільно-правові або господарські зобов`язання, можуть виникати з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і   статтею 174 ГК України.
56.          Отже, з урахуванням наведеного вище та у зв`язку з укладанням між Скаржником та Відповідачем договорів купівлі-продажу цінних паперів, суди попередніх інстанцій в оспорюваних судових рішеннях дійшли правильних висновків, що між Скаржником та Відповідачем виникли грошові зобов`язання на підставі правовідносин позики. До правовідносин, що склалися між сторонами спору, повинні застосовуватись загальні правила позики, зокрема, які визначені у параграфі 1 Глави 71 ЦК України, з урахуванням особливостей відносин, що виникають під час розміщення, обігу цінних паперів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у   справі №   910/10553/18.
57.          Скаржник як на підставу припинення зобов`язань посилається на положення статті 607 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.
58.          Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання (такий висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11.10.2019 у   справі №   910/3319/18).
59.          На думку Скаржника, факторами, які свідчать про неможливість виконання його зобов`язання щодо сплати відсоткового доходу за іменними відсотковими облігаціями є положення Проспекту емісії, Договору банківського рахунку, зміни в законодавстві та прийняття рішень уповноваженими державними органами.
60.          Скаржник посилається на те, що через неплатоспроможність Відповідача він (Скаржник) з березня 2015 року позбавлений можливості розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку в банку Відповідача, а відтак не може здійснити виплату відсоткового доходу власнику, яким є Відповідач, за рахунок цих коштів. 
61.          При цьому Скаржник зазначає, що зміни, внесені до спеціального Закону №   4452-VI, позбавили сторін правових підстав на проведення зарахування цих взаємних грошових вимог.
62.          Скаржник також звертає увагу, що прийняття Правлінням Національного банку України постанови "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" від 02.03.2015 № 150 і "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 02.10.2015 № 664 у   розумінні пункту 6.3. Договору банківського рахунку є:
- обставиною непереборної сили, яка знаходиться поза межами контролю Скаржника і Відповідача, і яку сторони не могли передбачити або запобігти її настанню;
- обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає, що є підставою для припинення зобов`язання в силу статті 607 ЦК України.
63.          Разом із тим Верховний Суд відхиляє наведені аргументи Скаржника з наступних підстав.
64.          Посилання на зміни в законодавстві, унаслідок яких було втрачено єдиний можливий спосіб припинення зобов`язання шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, не заслуговує на увагу. Твердження Скаржника про припинення зобов`язання на підставі статті 607 ЦК України фактично зводяться до неможливості виконання ним вимоги про погашення номінальної вартості облігацій серії "С3" через відсутність необхідних коштів.
65.          Відсутність коштів Скаржник пов`язує із запровадженням процедури ліквідації Відповідача, унаслідок якої Скаржник позбавлений можливості розпоряджатися коштами на рахунку у банку Відповідача, а інші джерела фінансування у Скаржника відсутні. Крім того, спеціальне законодавство, яке регулює діяльність банків, що позбавлені ліцензії і виводяться з ринку, забороняє і зарахування зустрічних однорідних (у цьому випадку - грошових) вимог.
66.          За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Отже, у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (статті 607 ЦК України) або на відсутність вини (стаття 614, 617 ЦК України чи статті 218 Господарського кодексу України).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №   910/4926/19, від 30.03.2020 у справі №   910/3011/19, від 12.04.2017 у справі №   913/869/14.
67.          З урахуванням викладеного Суд вважає, що обставини, наведені Скаржником, не свідчать про неможливість виконання ним зобов`язань щодо сплати відсотків за облігаціями серії "С3" за 13-й відсотковий період. При цьому Верховний Суд зазначає, що зобов`язання Скаржника є грошовим та може бути виконане за рахунок інших коштів (а не лише тих, що знаходилися на рахунку Скаржника №   26502000000995/980 в   банку Відповідача, який був закритий у   2016 році).
68.          Крім того, ані Проспект емісії, ані Договір купівлі-продажу цінних паперів, ані Договір банківського рахунку, укладені між Скаржником і Відповідачем, не встановлюють будь-яку залежність виплати відсоткового доходу за облігаціями від можливості розпорядження конкретними коштами, що були розміщені в банку Відповідача на конкретному рахунку.
69.          Суд зауважує, що прийняття правлінням Національного банку України постанови "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" від 02.03.2015 № 150 та надалі постанови правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта банк" від 02.10.2015 № 664 не є законодавчою забороною щодо повернення грошових коштів кредиторові неплатоспроможного банку на вимогу такого кредитора й не може свідчити про неможливість виконання зобов`язання в розумінні статті 607 ЦК України, оскільки процедура повернення кредиторові неплатоспроможного банку коштів чітко регламентована спеціальним Законом 4452-VI, а початок ліквідації банку не є підставою для припинення зобов`язань.
70.          Суд звертає увагу, що процедура ліквідації Відповідача триває, в цій процедурі вживаються заходи щодо збереження активів банку, стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку, відчуження майна (активів) банку, а кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів), спрямовуються на погашення заборгованості перед кредиторами банку у визначеній спеціальним законом черговості. Підсумовуючи, доводи Скаржника, що сьома черга кредиторів банку не буде задоволена, є передчасними та за своїм змістом є припущеннями.
71.          Як вже зазначалося Судом, підставою для відкриття касаційного провадження є   пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 607 ЦК України у взаємозв`язку з частиною п`ятою статті 36 Закону № 4452-VI та пункту 8 частини другої статті 46 Закону № 4452-VI у   редакції станом на 28 квітня 2020 року, в контексті спірних правовідносин, а також порушення норм процесуального права, а саме статей 86, 236, 237 ГПК України.
72.          Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
73.          Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
74.          Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання неправильного застосування судом норм матеріального права та необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 07.10.2020 у справі №   910/1168/19, від 08.04.2021 у справі №   910/18668/19.
75.          Суд зазначає, що судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин правильно застосовано зазначені в оскаржуваних судових рішеннях норми матеріального права у редакції, що була чинною на момент виникнення та існування спірних правовідносин.
76.          Водночас, як свідчить зміст касаційної скарги, Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, не зазначає в чому саме, на його думку, хибно застосовано ці норми. Жодного обґрунтування потреби формування висновку Верховного Суду щодо застосування тієї чи іншої норми матеріального права скарга не містить. З огляду на це не можна визнати такими, що відповідають передбаченій пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України підставі касаційного оскарження, посилання Скаржника на неправильне застосування судами попередніх інстанцій зазначених ним норм матеріального права.
77.          Суд зазначає, що аргументи Скаржника про необхідність надання висновку Верховного Суду щодо застосування у справі пункту 8 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції станом на 28 квітня 2020 року, за нормами якого було можливим проведення зарахування однорідних зустрічних вимог на стадії ліквідації неплатоспроможного банку, є безпідставними, з огляду на те, що для облігацій серії "С3" у 13-му відсотковому періоді дата закінчення виплати відсоткового доходу - 23 червня 2020 року. Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції станом на 23 червня 2020 року.
78.          Суд також зазначає, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у частині редакції пункту 8 частини другої статті 46 було змінено Законом України від 13.05.2020 №   590-ІХ: абзац одинадцятий статті 46 було виключено (редакція Закону від 23.05.2020). Тобто кредитор неплатоспроможного банку, який одночасно є боржником цього банку, був позбавлений права припинення своїх зобов`язань шляхом проведення зарахування однорідних зустрічних вимог на стадії ліквідації неплатоспроможного банку.
79.          Ураховуючи, що норми пункту 8 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції станом на 28 квітня 2020 року не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, Скаржником не доведено підстав для формування Верховним Судом висновку щодо застосування зазначеної норми матеріального права у цій справі.
80.          Крім того, Скаржником жодним чином не обґрунтовано, яким чином висновок щодо застосування наведених ним норм права вплине на висновок судів у цій справі про відмову в задоволенні позову.
81.          Усі посилання Скаржника на неправильне застосування у цій справі норм матеріального права не знайшли свого підтвердження та зводяться до незгоди із судовими рішеннями.
82.          Натомість доводи Скаржника про невідповідність висновків суду обставинам справи зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
83.          Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до частини першої статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
84.          З огляду на встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає, що підстави для визнання припиненим зобов`язання Скаржника перед Відповідачем щодо виплати відсоткового доходу за 13 відсотковий період за облігаціями серії "С3" відсутні, а відтак погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
85.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
86.          Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
87.          Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що судові рішення ухвалено із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Судові витрати
88.          Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення, а   рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі № 910/18566/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                               Г. Вронська

Судді                                                                                                         Н. Губенко

                                                                                                                  І. Кондратова