ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року 
м. Київ
cправа №  911/3751/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Пєскова В.Г., Погребняка В.Я., 
за участі секретаря судового засідання Аліференко Т.В.
розглянув касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича 
на постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Б.В.      Отрюх, судді: О.М.      Остапенко, Б.М. Поляков) від 20.09.2023 
за заявою боржника фізичної особи-підприємця Чебакової Світлани Василівни
про неплатоспроможність. 
Учасники справи:
представник боржника - Чебакова С.В., особисто,
представник приватного виконавця - приватний виконавець Татарченко В.Г., особисто,
від кредитора (ТОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку") - Рябко      С.О., адвокат,
від керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Дубовика С.М. - Дубовик С.В., адвокат.

1.          Короткий зміст вимог
1.1.           14.09.2022 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-підприємця Чебакової Світлани Василівни (далі - Боржник), введення процедури реструктуризації боргів Боржника, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника у визначений законом спосіб; призначення керуючим реструктуризацією Боржника арбітражного керуючого Дубовика С.М. та заборону Боржнику відчужувати майно тощо.
21.12.2022 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про визнання кредитором Боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" (далі - Кредитор) на суму 519 237 грн 55 коп. із задоволенням у другу чергу, та на суму 4      962 грн 00 коп. витрат, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.
1.2.           24.04.2023 керуючий реструктуризацією Боржника - арбітражний керуючий Дубовик С.М. подав скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка В.Г. (далі - Приватний виконавець) - про визнання протиправними його дії в частині стягнення з Боржника грошових коштів в період дії мораторію у справі про неплатоспроможність Боржника та про зобов`язання цього приватного виконавця в межах виконавчого провадження № 66588655 відкритого 20.08.2021 (далі - Виконавче провадження), стягувачем у якому є Кредитор, повернути на рахунок Боржника грошові кошти, що були стягнуті з неї, в сумі 33      768 грн 32 коп.
1.3.          Заява обґрунтована протиправністю дій Приватного виконавця щодо стягнення з Боржника грошових коштів в сумі 33      768 грн 32 коп., здійсненого з вересня 2022 до лютого 2023 у межах Виконавчого провадження задля задоволення вимог стягувача - Кредитора, однак у період після запровадження щодо Боржника мораторію на задоволення вимог кредиторів. 

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції
2.1.           03.05.2023 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, зокрема, про відмову у задоволенні скарги на дії Приватного виконавця.
2.2.          Судове рішення мотивовано відсутністю підстав для задоволення скарги на дії Приватного виконавця, оскільки підстави для зупинення Виконавчого провадження у нього виникли після отримання ним лише з повідомлення 02.03.2023 керуючим реструктуризацією Боржника про відкриття судом ухвалою від 14.09.2022 провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, а обов`язок перевіряти, чи перебуває боржник в стані припинення або банкрутства, покладений на виконавця лише на стадії прийняття виконавчого документу до виконання, тоді як Виконавче провадження до Боржника було відкрито 20.08.2021, а законодавство не установлює здійснення виконавцем відповідного обов`язку в подальшому - в ході виконавчого провадження.

3.          Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
3.1.           20.09.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив: задовольнити апеляційну скаргу арбітражного керуючого Дубовика С.М., скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 в частині рішення про відмову у задоволенні скарги керуючого реструктуризацією на ді Приватного виконавця щодо стягнення грошових коштів в період дії мораторію у справі про неплатоспроможність Боржника, зобов`язати Приватного виконавця в межах Виконавчого провадження повернути на рахунок Боржника стягнути з неї грошові кошти в сумі 33      768 грн 32 коп.
3.2.          Судове рішення мотивовано наявністю підстав для задоволення скарги на дії Приватного виконавця та незаконність протилежного висновку рішення суду першої інстанції, оскільки Приватний виконавець внаслідок необізнаності про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної Боржника вчиняв дії щодо примусового виконання рішення шляхом розпорядження грошовими коштами Боржника у Виконавчому провадженні попри мораторій на задоволення вимог кредиторів, чим було порушено права Боржника. 

4.          Встановлені судами обставини
4.1.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 визнано кредитором Боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" (як правонаступника Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" за договором про надання споживчого внаслідок укладення низки договорів про відступлення права вимоги) на суму 519      237 грн 55 коп. - вимоги другої черги та 4 962,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.
4.2.          В провадженні Приватного виконавця перебуває Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу: виконавчий лист № 2-1672/11, виданий 25.09.2020, який видав Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, про стягнення солідарно з Боржника та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" суму заборгованості за кредитом в сумі 12      531,82 доларів США; державне мито в сумі 1      111      грн 49      коп.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120      грн 00      коп.
4.3.          Приватний виконавець надав інформацію про суми стягнення (надходження коштів на депозитний рахунок приватного виконавця) з розбивкою за кожен місяць: вересень 2021 року - 1      677      грн 55 коп.; жовтень 2021 року - 6      441      грн      06 коп.; листопад 2021 року - 9      270      грн 73      коп.;      грудень 2021 року - 8      809      грн      69 коп.;      лютий 2022 року - 6      609      грн 69 коп.;      серпень 2022 року - 37      314      грн 75 коп.; вересень 2022 року - 2      370      грн 37      коп.; жовтень 2022 року - 9      463      грн 55 коп.;      грудень 2022 року - 17      726      грн      14      коп.;      лютий 2022 року - 6      579      грн 13      коп.
Всього за Виконавчим провадженням стягнуто 106      262      грн 66 коп., які розподілено та перераховано: 443 грн - витрати виконавчого провадження; 96      199      грн 70      коп. - на користь стягувача за виконавчим документом; 9      619      грн 96      коп. - основна винагорода приватного виконавця.
4.4.          Сума стягнених коштів з Боржника за період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів - з 14.09.2022 становить 33 768      грн 82 коп. 
Стягнені кошти були розподілені виконавцем в порядку, передбаченому статтею 45 Закону України "Про виконавче провадження", та у відповідних частинах перераховані стягувачу за виконавчим документом та в рахунок основної винагороди приватного виконавця (10 відсотків пропорційно до фактично стягнутої суми з боржника), а саме перераховано: стягувачу - 30 698      грн      93 коп.; в рахунок основної винагороди приватного виконавця - 3 069      грн 89 коп.
4.5.          Приватний виконавець зазначає, що розподіл коштів з Автоматизованої системи виконавчого провадження за указаний період з посиланням на платіжні інструкції викладено у таблиці:

Призначення перерахування	Сума стягнення	 Валюта	Дата перерахування	№ платіжної інструкції	

Основна винагорода приватного виконавця	 598,10	 гривня (UAH)	 28.02.2023	 4913	

Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача	5 981,03	гривня (UAH)	28.02.2023	4912	

Основна винагорода приватного виконавця	1 126,65	гривня (UAH)	19.02.2023	5074	

Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача	11 266,45	гривня (UAH)	29.12.2022	5006	

Основна винагорода приватного виконавця	484,82	гривня (UAH)	02.12.2022	4940	

Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача	4 848,22	гривня (UAH)	02.12.2022	4939	

Основна винагорода приватного виконавця	397,30	гривня (UAH)	31.10.2022	4885	

Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача	3 973,04	гривня (UAH)	31.10.2022	4884	

Основна винагорода приватного виконавця	463,02	гривня (UAH)	02.10.2022	4816	

Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача	4 630,19	гривня (UAH)	02.10.2022	4815	

4.6.          Приватний виконавець вказує на те, що на рахунку останнього для обліку депозитних сум відсутні нерозподілені (не перераховані) кошти, які були стягнені з Боржника за Виконавчим провадженням.
Платіжні інструкції про перерахування коштів стягувачу містяться у матеріалах справи, а саме є додатком до пояснень приватного виконавця № 939 від 02.05.2023.
4.7.           02.03.2023 Приватний виконавець отримав запит арбітражного керуючого Дубовика С.М. від 23.02.2023 стосовно зупинення виконавчих дій відносно Боржника з посиланням на те, що 14.09.2022 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 911/3751/21 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність Боржника та запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів, 
Зазначена вище обставина підтверджується журналом реєстрації загальної вхідної кореспонденції приватного виконавця, сформованим Автоматизованою системою виконавчого провадження, за період з 14.09.2022 по 02.03.2023. Згідно із вказаним журналом у вказаний період, до 01.03.2023 (включно), будь-якої кореспонденції від будь-яких осіб чи органів щодо справи про неплатоспроможність Боржника не надходило.
4.8.           02.03.2023 приватним виконавцем прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. В подальшому кошти не стягувались (не надходили) та не розподілялись.

5.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.1.           13.10.2023 Приватний виконавець подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 залишити в силі.

6.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
6.1.          Згідно з аргументами Кредитора в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки апеляційний суд порушив норми частин другої, третьої статті 343 ГПК України, статті 41, 121 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" щодо наслідків розгляду скарги на дії приватного виконавця та рішень, що ухвалюються у разі встановлення/невстановлення порушень з боку приватного виконавця, тоді як відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування вказаних норм щодо того, чи може бути задоволено скаргу на дії приватного виконавця, якщо суд встановив правомірність дій приватного виконавця у межах виконавчого провадження, що мало місце у спірних правовідносинах, тоді як апеляційний суд, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, встановив, що Приватний виконавець, отримавши відомості від керуючого реструктуризацією Боржника 02.03.2023, при здійсненні до цієї дати дій у межах Виконавчого провадження щодо Боржника (стягнення коштів на виконання рішення) діяв у межах у межах закону, між тим цей суд задовольнив скаргу на ді Приватного виконавця з висновком про порушення такими діями прав Боржника.

7.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
7.1.          Аргументи керуючого реструктуризацією Боржника -арбітражного керуючого Дубовика С.М. у відзиві на касаційну скаргу та у додаткових письмових поясненнях, у яких він заперечив вимоги та обґрунтування, наведені в касаційній скарзі, загалом аналогічні мотивам в оскаржуваній постанові апеляційного суду, з наголошенням на те, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) імперативно забороняє подальше вчинення виконавчих дій (стягнення) щодо Боржника у межах виконавчого провадження. 
У додаткових письмових поясненнях на касаційну скаргу керуючий реструктуризацією Боржника - арбітражний керуючий Дубовик С.М. додав, що окрім заборони на стягнення з Боржника сум у межах виконавчого провадження з підстав запровадження щодо Боржника мораторію на задоволення вимог кредиторів у цій справі, щодо оспорюваних сум також діяла заборона на здійснення у межах виконавчого провадження стягнення сум із заробітної плати - згідно з пунктом 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким цей закон був доповнений згідно з Законом України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 15.03.2022 №      2129-IX, що набрав чинності з 26.03.2022, а тому був чинним в період здійсненного Приватним виконавцем щодо Боржника стягнення - з жовтня 2022 року до березня 2023 року. 

8.          Касаційне провадження справи
8.1.          Суд не бере до уваги та не розглядає аргументи керуючого реструктуризацією Боржника у поданих суду 27.11.2023 додаткових письмових поясненнях у справі з огляду на таке.
Керуючий реструктуризацією Боржника у цих поясненнях з посиланням на положення пункту 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" та на обставини, якими обґрунтовані зазначені пояснення з посиланням на визначені вказаними положеннями заборони при здійсненні стягнень у виконавчому провадженні, доповнив власні аргументи у скарзі на дії Приватного виконавця новими підставами для оскарження дій Приватного виконавця у спірних правовідносинах, які (підстави), однак, не були заявлені керуючим реструктуризацією Боржника в суді першої інстанції, а тому не були предметом розгляду ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції, що суперечить межам розгляду справи касаційним судом, визначеним нормами частини третьої статті 300 ГПК України, згідно з якими у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Апелюванням до застосування принципу jura novit curia ("суд знає закони") у контексті необхідності застосування Судом у спірних правовідносинах пункту 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" заявник, між тим, викривлює правила застосування вказаного принципу у спірних правовідносинах, оскільки також не враховує наведені межі розгляду справи касаційним судом, визначені нормами частини третьої статті 300 ГПК      України, тоді як застосування вказаної норми Закону України "Про виконавче провадження" вимагає дослідження та оцінку у спірних правовідносинах обставин та доказів, які, однак, не були предметом дослідження та оцінки судами попередніх інстанцій згідно з оскаржуваними рішеннями. 

9.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо виконавчого провадження у разі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи 
9.1.          Предметом спору у справі про неплатоспроможність Боржника стали вчинені Приватним виконавцем, після відкриття цієї справи у межах відкритого Виконавчого провадження, дії з продовження примусового стягнення грошових сум з Боржника та перерахування їх на користь одного із стягувачів Боржника, який є кредитором Боржника.
У зв`язку з цим Суд звертається до правил здійснення виконавчого провадження у разі відкриття справи про неплатоспроможність, що визначені, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження", який у спірних правовідносинах застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - з дати відкриття 14.09.2022 провадження у справі про неплатоспроможність Боржника до припинення стягнень з Боржника у межах Виконавчого провадження, а саме, до ухвалення 02.03.2023 постанови про зупинення Виконавчого провадження (пункти 1.1, 4.2, 4.3, 4.7).
9.2.          Відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження":
- виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (пункт 2 частини першої статті 34); 
- виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову (частина друга статті 34);
- сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про, зокрема, виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій (частина четверта статті 19); 
- виконавець зобов`язаний, поміж іншого, розглядати в установлені законом      строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (пункт 3 частини другої статті 18). 
9.3.          За змістом наведених норм в їх системному взаємозв`язку Закон України "Про виконавче провадження" поклав саме на сторони виконавчого провадження - стягувача і боржника - саме обов`язок і саме невідкладного (не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин) повідомлення виконавця про виникнення обставин, зокрема, таких, що зумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій. 
У цих висновках Суд звертається до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 02.04.2019 у справі №      910/22216/16.
9.4.          Водночас, наведене правило іншим чином застосовується за окремих, визначених Законом України "Про виконавче провадження", підстав для зупинення вчинення виконавчих дій та зупинення виконавчого провадження, оскільки у постанові від 02.04.2019 у справі №      910/22216/16 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду уточнив, що немає підстав для відступу від правового висновку Верховного Суду у справі №      915/1855/15, який ухвалено за правового регулювання, відмінного від того, що має місце в справі № 910/22216/16, і за іншої фактично-доказової бази (тобто встановлених судами обставин і досліджених ними доказів у справі), ніж у справі № 915/1855/15, - зокрема, з урахуванням того, що справа №      915/1855/15 була розглянута із застосуванням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та у зв`язку з судовим розглядом справи про банкрутство боржника. 
9.5.          Так, відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, є однією із підстав для зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій та винесення ним відповідної постанови (пункт 4 частини першої та частина друга статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
9.6.          Правила та наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також зміст мораторію визначені положеннями КУзПБ.
9.7.          Відповідно до статті 1 цього Кодексу офіційним оприлюдненням є оприлюднення відомостей про справу про банкрутство на офіційному веб-порталі судової влади України.
Положеннями частин першої та другої статті 41 КУзПБ передбачено, що:
- мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію;
- мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду; ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій; про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.
9.8.          Згідно з пунктами 1, 3 частини п`ятої, частин шостої, сьомої та восьмої статті 119 КУзПБ:
- в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає про: 1) відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника; 3) введення мораторію на задоволення вимог кредиторів;
- з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом;
- ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не пізніше трьох днів з дня її постановлення надсилається боржнику до контролюючого органу, визначеного Податковим кодексом України, та інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, до місцевих судів загальної юрисдикції та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні, до органу державної прикордонної служби, державного органу з питань банкрутства, а також іншим учасникам справи та особам, які мають право взяти участь у такій справі.
- ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника набирає законної сили з моменту її постановлення.
9.9.          Згідно з пунктами 1, 2, 5, 7 частини першої статті 120 КУзПБ: (наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника) з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника:
1) пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом;
2) арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду;
5) вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів;
7) будь-яке відчуження та розпорядження майном боржника здійснюються виключно в порядку, передбаченому цим Кодексом.
9.10.          Частинами першою та пунктами 1, 2 частини другої статті 121 КУзПБ передбачено, що 
- мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться строком на 120 днів, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій стосовно боржника;
- протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: 1) зупиняється виконання боржником грошових зобов`язань, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) зупиняється стягнення з боржника за всіма виконавчими документами, крім виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів чи про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, а також крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.
9.11.          За змістом наведених норм, зважаючи на відсутність нормативного врегулювання співвідношення процедур виконавчого провадження та процедур банкрутства, з огляду на мету та цілі КУзПБ, можна вважати такими, що відповідають положенням чинного законодавства України, лише ті дії державного виконавця щодо звернення стягнення на майно боржника, які були дозволені (санкціоновані) судовим рішенням (ухвалою суду) саме в межах справи про банкрутство.
У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, сформульованого в постановах від 22.09.2021 у справі №      905/1923/15 та від 04.10.2023 у справі № 910/20057/16, що узгоджується також зі сталою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду, зокрема: 
- у справі № 904/4700/19 (постанова від 10.09.2020) щодо перебування боржника в особливому правовому режимі з моменту порушення (відкриття) щодо боржника справи про банкрутство (неплатоспроможність) та пріоритету спеціальних норм законодавства про банкрутство у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України; 
- у справі № 44/610-6-43/145 (постанова від 22.09.2020) щодо нормативного поєднання положень Закону України "Про виконавче провадження" з положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (з положеннями КУзПБ з дати введення в дію цього Кодексу з 21.10.2019).
9.12.          При цьому відомості щодо відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність фізичної особи) та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, які оприлюднені на офіційному веб-порталі судової влади України, є загальновідомими; після оприлюднення відомостей про справу про банкрутство (неплатоспроможність) відносно боржника процесуальні дії можуть бути вчиненні лише у справі про банкрутство, а виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню.
У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у подібних правовідносинах в постанові від 28.03.2018 у справі      915/1855/15.
9.13.          Дійшовши цього висновку, Суд зазначає, що в силу наведених положень та наслідків, що настають у зв`язку з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність (пункти 9.7-9.11), а також враховуючи публічний та доступний (з декількох джерел) характер відомостей про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), зокрема, і для приватних (державних) виконавців, презюмується обов`язок осіб, зазначених, зокрема в частині сьомій статті 119 КУзПБ, бути обізнаним про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, яка оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України. 
А тому Суд відхиляє аргументи Приватного виконавця про необізнаність та відсутність обов`язку виконавця, у провадженні якого здійснюється виконавче провадження щодо примусового виконання рішення, перевіряти після відкриття та протягом здійснення виконавчого провадження обставини відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, а відповідно, бути обізнаним про факт порушення відносно Боржника справи про неплатоспроможність з 14.09.2022.
9.14.          Наведений висновок узгоджується з положеннями пункту 2 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 4 розділу Х ("Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника") Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, згідно з якими:
-          виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;
-          контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт.
9.15.          Суд також відхиляє аргументи скаржника (пункт 6.1) з посиланням на чинні положення частини першої статті 121 КУзПБ, які покладають саме на керуючого реструктуризацією обов`язок повідомити відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні, про запровадження мораторію у справі про неплатоспроможність фізичної особи, оскільки ця норма не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, враховуючи, що вона була відсутня у вказаному Кодексі на момент виникнення спірних правовідносин (з 14.09.2022 до 02.03.2023), а була запроваджена у статті 121 КУзПБ з 15.04.2023 - згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 20.03.2023 №      2971-IX, що набрав чинності з 15.04.2023.
9.16.          Враховуючи викладене та встановлені судами обставини:
- відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника ухвалою від 14.09.2022, в якій (пункті 4 резолютивної частини), зокрема, вказано, ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника у визначений законом спосіб; оприлюднення відповідного повідомлення щодо Боржника 15.09.2022 (пункт 1.1);
- продовження проведення Приватним виконавцем після відкриття провадження у цій справі виконавчих дій та стягнення з Боржника протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів грошових коштів в сумі 33      768 грн 32 коп. у межах Виконавчого провадження на користь стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку", який є одним із визнаних кредиторів Боржника у цій справі (пункти 1.1, 4.1-4.4);
Суд доходить висновку про протиправність дій Приватного виконавця з продовження здійснення в період запровадженого у цій справі мораторію на задоволення вимог кредиторів (з 14.09.2022 до 02.03.2023) виконавчих дій у Виконавчому провадженні щодо примусового стягнення з Боржника за виконавчим документом суми заборгованості на користь стягувача, який також є одним із визнаних кредиторів Боржника. 
При цьому Суд зазначає, що апеляційний суд дійшов протилежного висновку (про правомірність дій Приватного виконавця у межах Виконавчого провадження у спірних правовідносинах), що однак, за наведених в цій постанові мотивів, не спростовує висновок апеляційного суду про наявність підстав для задоволення скарги на Приватного виконавця у спірних правовідносинах.
9.17.          Щодо висновку апеляційного суду про зобов`язання Приватного виконавця в межах Виконавчого провадження повернути на рахунок Боржниці неправомірно стягнути з неї грошові кошти в сумі 33      768 грн 32 коп., то Суд зазначає, що цей висновок узгоджується із висновком в постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 910/25711/13 (пункт 20), а також із судовою практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої:
1)          Необхідність виправити стару "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, добросовісно набуте особою, яка покладалася на законність дій державного органу влади (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovб and Pinc v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, ЄСПЛ 2002     VIII). 
2)          Ризик будь-якої помилки державного органу влади має покладатися на саму державу і помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавлених осіб (див., рішення у справах "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), 
заява № 32457/05, пункт 40, від 13 грудня 2007 року та "Трґо проти Хорватії" (Trgo v.Croatia), заява № 35298/04, пункт 67, від 11 червня 2009 року). 
3)          У контексті скасування помилково наданого права власності принцип належного урядування може не лише покладати на органи влади обов`язок діяти невідкладно при виправленні своєї помилки (див., наприклад, згадане рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункт 69), але й може також вимагати виплати колишньому добросовісному власнику належної компенсації або іншого виду відповідного відшкодування (див., mutatis mutandis, згадані рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovб and Pinc v. the Czech Republic), пункт 53, "Гладишева проти Росії" (Gladysheva v. Russia), пункт 80 та "Максименко та Герасименко проти України" (Maksymenko and Gerasymenko v. Ukraine), пункт 64). 
4)          Європейський суд встановив, що на підприємство-заявника було покладено непропорційний тягар та констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки підприємство-заявника позбавили права власності на майно з вини ДВС України, водночас йому не надали за це відшкодування (Рішення від 11.06.2020    "FORTETSYA, MPP v. UKRAINE" (заява № 68946/10).
9.18.          Таким чином доводи скаржника про відсутність підстав для визнання протиправними дій Приватного виконавця зі стягнення грошових коштів з Боржника протягом запровадженого щодо нього ухвалою суду у справі про неплатоспроможність мораторію на задоволення вимог кредиторів та для задоволення скарги керуючого реструктуризацією майна Боржника у цій справі не знайшли свого правового та матеріального підтвердження, не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.
9.19.          А тому висновки суду в оскаржуваній постанові апеляційного суду про задоволення скарги керуючого реструктуризацією майна Боржника та скасування протилежного рішення суду першої інстанції (з висновком про виникнення у Приватного виконавця підстави для зупинення Виконавчого провадження після отримання повідомлення 02.03.2023 керуючим реструктуризацією Боржника про відкриття цієї справи про неплатоспроможність), з урахуванням мотивів, наведених в цій постанові, зроблені апеляційним судом відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи. 
У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.
9.20.          Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваної постанови апеляційного суду, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича залишити без задоволення.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі №      911/3751/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                О.В. Васьковський
Судді                                                                                                    В.Г. Пєсков 
                                                                                                    В.Я. Погребняк