ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року 
м. Київ

cправа №  908/73/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г.,
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:
скаржник - Підгайний О.І.,
арбітражний керуючий - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області 
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2023 (колегія суддів у складі: Вечірко І.О. - головуючий, Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.)
у справі №908/73/22
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібіей Консалтинг Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Трейд Захід"
про банкрутство, 

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи 

1.          Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 відкрито провадження у справі №908/73/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Трейд Захід" (далі - ТОВ "Еко-Трейд Захід"). Визнані грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібіей Консалтинг Україна" до боржника на суму 83310,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 750000,00 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів. Введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Клименка Олександра Юрійовича.

2.           10.02.2022 у встановленому законодавством порядку оприлюднено повідомлення про відкриття справи про банкрутство ТОВ "Еко-Трейд Захід".

3.          До господарського суду в порядку ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) заяв з грошовими вимогами до боржника не надійшло.

4.          Ухвалою суду від 12.05.2022 встановлено дату проведення перших загальних зборів кредиторів та засідання комітету кредиторів - 23.05.2022. Встановлено дату підсумкового засідання суду - 24.05.2022.

5.          Постановою Господарського суду Запорізької області від 24.05.2022 ТОВ "Еко-Трейд Захід" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Клименка Олександра Юрійовича.

6.           24.05.2022 у встановленому законодавством порядку оприлюднено повідомлення про визнання ТОВ "Еко-Трейд Захід" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

7.          Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута. ТОВ "Еко-Трейд Захід" ліквідовано. Провадження у справі №908/73/22 закрито.

Стислий виклад вимог апеляційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області

8.          Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 про закриття провадження у справі №908/73/22; повернути справу №908/73/22 для продовження розгляду справи про банкрутство ТОВ "Еко-Трейд Захід" в Господарський суд Запорізької області.

Стислий виклад ухвали суду апеляційної інстанції

9.          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2023 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 закрито.

10.          Ухвала господарського суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується та не заперечується скаржником, що він не є кредитором боржника у справі та його не залучено до участі у справі про банкрутство, тому він не наділений процесуальним законодавством правом оскарження судових рішень у справі про банкрутство, які не стосуються його прав, інтересів та (або) обов`язків, а спірним судовим рішенням у справі про банкрутство не вирішувались питання про права, інтереси та обов`язки скаржника.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

11.          Головне управління ДПС у Львівській області (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2023 та прийняти нове рішення, яким повернути справу №908/73/22 для продовження розгляду справи про банкрутство ТОВ "Еко-Трейд Захід" до Центрального апеляційного господарського суду.

12.          Скаржник вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування ч. 4 ст. 90 КУзПБ у подібних правовідносинах. 

13.          Також скаржник зазначає, що судами неправильно застосовані норми процесуального права, а саме: ст.ст. 192, 243, 269 ГПК України.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

14.          Відзиви від учасників справи до Верховного Суду не надійшли.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

15.          Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання дотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали апеляційного господарського суду про закриття апеляційного провадження на ухвалу господарського суду першої інстанції про закриття провадження у справі про банкрутство за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області.

16.          За змістом ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

17.          Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

18.          Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

19.          При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс), § 59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229).

20.          Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

21.          Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

22.          Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 пп. 3.1 п. 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 №11-рп/2007).

23.          Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

24.          Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм ГПК України та КУзПБ. 

25.          Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV ГПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

26.          Частина 1 ст. 254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

27.          Частиною 5 ст. 41 ГПК України передбачено, що у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

28.          У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

29.          Відповідна правова позиція не має законодавчого відтворення ані в Господарському процесуальному кодексі України, ані в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" або КУзПБ, однак є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі №Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі №916/3206/17, від 03.06.2020 у справі №910/18031/14, від 19.05.2020 у справі №908/2332/19, від 03.03.2020 у справі №904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14, від 29.04.2021 по справі №904/5874/19.

30.          Так, відповідно до ст. 1 КУзПБ (тут і далі в редакції на момент винесення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції) учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір. Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

31.          Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається ст. 45 КУзПБ.

32.          Нормами даної статті встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

33.          У питанні набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство Верховний Суд звертається до правових висновків Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 16.07.2020 у справі №910/4475/19 та зазначає таке.

34.          Законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т.ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

35.          Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №913/444/18).

36.          За приписами ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. Нормами цієї статті передбачено, що за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, тобто чітко визначений порядок формалізації конкурсного кредитора як у часника провадження у справі про банкрутство.

37.          Отже, порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

38.          Лише після вчинення всіх передбачених КУзПБ (ст. 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (ч. 6 ст. 45, ст. 47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, ст. 44 ГПК України) (п. 56.16 постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).

39.          Судом апеляційної інстанції встановлено, що Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просило суд переглянути ухвалу господарського суду першої інстанції про закриття провадження у справі про банкрутство, в якій він не був учасником.

40.          Отже, Головне управління ДПС у Львівській області не набуло статусу учасника у цій справі про банкрутство. Вказане не заперечується і самим скаржником в касаційній скарзі.

41.          Оскільки провадження у даній справі про банкрутство було відкрито за заявою іншого кредитора, то контролюючий орган не наділений безумовним правом на оскарження судових рішень у справі про банкрутство.

42.          Правові позиції щодо відсутності у податкового органу, який не є кредитором у справі, безумовного права на звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду у справі про банкрутство, відкритій в загальному порядку, викладені, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №904/4681/19, від 19.05.2020 у справі №908/2332/19, від 15.05.2020 у справі №908/2717/19 та від 22.06.2021 у справі №910/9129/20, від 24.01.2023 у справі №908/1974/21.

43.          Наведена практика є сталою і підстав відступати від правових позицій у наведених постановах Верховний Суд не вбачає.

44.          Верховний Суд відзначає, що другою групою осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення ст. 254 ГПК України визначає осіб, які не брали участі у справі, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

45.          Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 15.05.2020 у справі №904/897/19, за приписами процесуального законодавства, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

46.          Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

47.          Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної (касаційної) скарги.

48.          Особа повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

49.          Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

50.          Пунктом 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

51.          Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності ст.ст. 258, 259 ГПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

52.          Якщо ж при цьому судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

53.          Наведений висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №62/112 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №925/1600/16.

54.          Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з ухвали суду першої інстанції, вказаною ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.07.2022 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, ТОВ "Еко-Трейд Захід" ліквідовано, провадження у справі №908/73/22 закрито. При цьому, питання про права, інтереси та(або) обов`язки Головного управління ДПС у Львівській області не вирішувалося, як і відсутні в мотивувальній та резолютивній частинах судового рішення висновки та судження про права та обов`язки скаржника.

55.          Додатково Верховний Суд звертає увагу, що перехід боржника до ліквідаційної процедури не перешкоджає податковим органам, вжити заходів щодо перевірки діяльності боржника на предмет наявності (відсутності) у нього заборгованості зі сплати податкових платежів, оскільки податковим законодавством України не визначається стадія процедури банкрутства, у якій така перевірка повинна бути проведена. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у постанові від 22.07.2020 у справі № 904/4681/19, від 01.06.2021 у справі №910/7888/20, від 24.01.2023 у справі № 908/1974/21, зокрема, що норми чинного податкового законодавства та законодавства про банкрутство не містять заборони щодо проведення податковим органом перевірки боржника після визнання останнього банкрутом.

56.          Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного господарського суду про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки скаржник не має статусу учасника у справі №908/73/22 про банкрутство ТОВ "Еко-Трейд Захід", а оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції про закриття провадження у справі №908/73/22 не вирішувались питання про права та інтереси та(або) обов`язки скаржника.

57.          Отже, доводи касаційної скарги щодо неправомірності закриття апеляційним господарським судом апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги та залишенні в силі законної та обґрунтованої ухвали суду апеляційної інстанції.

58.          При цьому Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що Головне управління ДПС у Львівській області, незважаючи на те, що вважало себе конкурсним кредитором, тобто вимоги якого виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, звернулося до господарського суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою після закриття провадження у справі про банкрутство, тоді як відсутність провадження у справі про банкрутство боржника унеможливлює розгляд та задоволення заяви окремого кредитора поза межами провадження у справі про банкрутство такого боржника, оскільки визнання судом вимог кредитора потягне за собою наділення кредитора певним обсягом прав, які можуть бути реалізовані виключно в межах провадження у справі про банкрутство (включення його до реєстру вимог кредиторів, визначення черговості задоволення вимог, отримання інформації від арбітражного керуючого щодо провадження у справі, участь в загальних зборах кредиторів, задоволення вимог кредитора згідно визначеної черговості тощо).

59.          За приписами ст. 8 Конституції України гарантовано визнання та дію в Україні принципу верховенства права. При цьому загальновизнано, що його базовим елементом є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також розумну передбачуваність судових рішень.

60.          У справі, що розглядається, враховуючи викладені вище обставини, задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області про скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі про банкрутство після завершення щодо ТОВ "Еко-Трейд Захід" комплексу процедур і механізмів, передбачених КУзПБ та за відсутності провадження у справі №908/73/22 про банкрутство останнього призведе до порушення принципу правової визначеності в контексті обсягу прав і обов`язків боржника та інших кредиторів у справі щодо банкрутства ТОВ "Еко-Трейд Захід".

61.          Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник як на підставу касаційного оскарження послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування ч. 4 ст. 90 КУзПБ у подібних правовідносинах. 

62.          Водночас, враховуючи, що скаржник не є учасником справи, у нього відсутні підстави для ставлення перед Верховним Судом питання щодо формування висновку у цій справі.

63.          Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що скаржник у касаційній скарзі зазначає, що господарськими судами неправильно застосовані норми процесуального права, а саме: ст.ст. 192, 243, 269 ГПК України, однак не наводить ніякого обґрунтування щодо порушення наведених статей ГПК України.

64.          При цьому ст. 192 ГПК України регулює порядок укладення мирової угоди та затвердження її господарським судом, ст. 243 ГПК України містить положення щодо виправлення описок та арифметичних помилок в судовому рішенні, а ст. 269 ГПК України встановлює межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

65.          Водночас скаржник в касаційній скарзі будь-яких доводів яким чином наведені перелічені ним статті ГПК України стосуються судового рішення, яке ним оскаржуються, не обґрунтовує. 

66.          З урахуванням зазначеного, викладені доводи скаржника, наведені як підстава скасування оскаржуваної ухвали, не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції та не можуть бути самостійною підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження у справі, оскільки не знайшли свого підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

67.          Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

68.          Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції, - без змін. 

Судові витрати

69.          У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2023 у справі №908/73/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       В. Картере

Судді                                                                                                    О. Банасько

                                                                                                    В. Пєсков