ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року 
м. Київ

cправа №  911/4610/15 (911/508/22) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,
за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 (особисто),
відповідач - Державне підприємство "Регіональні електричні мережі",
представники відповідача - Костянецький М.В., адвокат, ордер, Маленко В.О. в порядку самопредставництва, 
арбітражний керуючий Сольський В.С. - не з`явився; 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 25.04.2023 
у складі колегії суддів: Сотнікова С.В. (головуючий), Пантелієнка В.О., 
Полякова Б.М.,
у справі за позовом
ОСОБА_1 
до Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - арбітражний керуючий Сольський Володимир Степанович
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за несвоєчасну виплату сум при звільненні, скасування наказів та стягнення моральної шкоди
в межах справи № 911/4610/15
за заявою Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи
1. 16.02.2022 до Господарського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (далі ДП "Регіональні електричні мережі", відповідач, скаржник), в якій позивачка просила суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ ДП "Регіональні електричні мережі" від 04.02.2022 № 34-к "Про припинення трудового договору" про звільнення директора Департаменту правового забезпечення ДП "Регіональні електричні мережі" - ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту правового забезпечення ДП "Регіональні електричні мережі" з 05.02.2022;
- стягнути з ДП "Регіональні електричні мережі" на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.02.2022 по дату прийняття судом рішення;
- стягнути з ДП "Регіональні електричні мережі" на користь позивача середній заробіток відшкодування за затримку виплат всіх сум, що належать позивачу при звільненні за період з 05.02.2022 по дату прийняття судом рішення;
- визнати незаконним частково та скасувати пункт 1 наказу ДП "Регіональні електричні мережі" від 16.11.2021 № 219-ос "Про скасування надбавки за високі досягнення в праці" щодо скасування позивачу надбавки за високі досягнення в праці з 04.11.2021;
- стягнути з ДП "Регіональні електричні мережі" на користь позивача надбавку за високі досягнення в праці з 04.11.2021 по 04.02.2022 день звільнення з роботи, у розмірі 26 032,44 грн.;
- стягнути з ДП "Регіональні електричні мережі" на користь позивача різницю між нарахованими та виплаченими сумами лікарняного у грудні 2021 року загальною тривалістю 4 календарні дні, щорічної відпустки у січні 2022 року загальною тривалістю відпустки 17 календарних днів, грошової компенсації за невикористану частину основної та додаткової відпусток при звільнення, що складає 77 днів, матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до п.5.17 Колективного договору, вихідної допомоги у зв`язку із припиненням трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40, статтею 44 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України), та сумами зазначених виплат, що підлягали нарахуванню та виплаті у розмірі 21 118,93 грн.;
- визнати незаконним частково та скасувати п.1 наказу ДП "Регіональні електричні мережі" від 06.12.2021 № 236-ос "Про зміни посадових окладів" щодо зменшення позивачу посадового окладу з 07.02.2022;
- стягнути з ДП "Регіональні електричні мережі" на користь позивача моральну шкоди у розмірі 10 000,00 грн. 
Крім того позивачка просила судові витрати покласти на відповідача.
1.1. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка була звільнена з посади директора Департаменту правового забезпечення, підставою чого стало скорочення на підприємстві.
1.2. Позивачка зазначила, що зміни зводилися виключно до перейменування структурного підрозділу, об`єднання двох відділів департаменту в один та введення ще однієї посади заступника керівника підрозділу.
1.3. Відповідач відмовився надати позивачу перелік вакантних посад в новому структурному підрозділі станом на 04.02.2022, а запропонована відповідачем посада у подальшому також була скорочена у зв`язку із змінами в організаційній структурі та штатному розписі.
1.4. Також позивачка аргументувала, що наказом від 16.11.2021 №219-ос "Про скасування надбавки за високі досягнення в праці" скасовано відповідні надбавки, що суттєво вплинуло на розмір заробітної плати за період з листопада 2021 року по день звільнення, та стало підставою для зменшення середньомісячної та середньоденної заробітної плати, яка визначається для розрахунку відповідних виплат при звільненні.
Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
2. Відповідно до наказу ДП "Регіональні електричні мережі" від 25.02.2016 № 28-к та наявного запису у трудовій книжці ОСОБА_1 прийнята на роботу з 29.02.2016 на посаду заступника начальника Юридичної служби ДП "Регіональні електричні мережі".
3. Наказом ДП "Регіональні електричні мережі" від 12.04.2018 № 41-к ОСОБА_1 переведена з посади заступника начальника Юридичної служби на посаду заступника директора Юридичного департаменту, а наказом від 02.07.2018 № 134-к переведена на посаду директора зазначеного департаменту.
4. Відповідно до наказу ДП "Регіональні електричні мережі" від 19.04.2019 № 41-к та наявного запису у трудовій книжці ОСОБА_1 переведено з посади директора Юридичного департаменту на посаду директора Департаменту правового забезпечення ДП "Регіональні електричні мережі".
5. Позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.10.2014 № 3007000046, від 10.12.2018 № 0000661534.
6. У зв`язку із погодженням Міністром енергетики України організаційної структури ДП "Регіональні електричні мережі", останнім 03.11.2021 наказом № 176 з 03.11.2021 введено в дію організаційну структуру ДП "Регіональні електричні мережі", а наказом від 04.11.2021 № 178 з 04.11.2021 введено в дію нові штатні розписи по апарату управління.
7. За новою структурою посада директора Департаменту правового забезпечення та Департамент з чисельністю персоналу 16 осіб відсутні. Водночас наявне Управління з юридичних питань передбачає 17 посад.
7.1. У подальшому, кількість посад в Управлінні з юридичних питань змінювалось. Так, із змісту витягу штатного розпису ДП "Регіональні електричні мережі" вбачається, що:
станом на 08.12.2021 кількість посад Управління з юридичних питань, включаючи начальника цього управління, становить 10 одиниць;
станом на 03.02.2022 що кількість посад Управління з юридичних питань, включаючи начальника цього управління, становить 7 одиниць.
8. 19.11.2021 ДП "Регіональні електричні мережі" попередило ОСОБА_1 про те, що відповідно до наказу від 04.11.2021 № 179 "Про упорядкування організаційної структури та можливе вивільнення у зв`язку із скороченням штату працівників" та необхідністю проведення змін в організації виробництва та праці, на підставі введених в дію з 04.11.2021 нових штатних розписів по апарату управління ДП   "Регіональні електричні мережі", скорочується посада директора Департаменту правового забезпечення, а позивач підлягає вивільненню 04.02.2022 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. При цьому, запропоновано переведення на посаду провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення Управління з юридичних питань.
8.1. Із зазначеним попередженням позивачка ознайомилась 19.11.2021, про що свідчить її підпис на зазначеному документі.
9. 01.02.2022 листом ДП "Регіональні електричні мережі" № 12 повідомлено позивача про усі наявні вакантні посади як на самому підприємстві так і в його філіях. Проте, згоди на їх зайняття ОСОБА_1 надано не було, що також підтверджується її особистим підписом на зазначеному листі у графі: "Від запропонованих посад відмовлюсь"; "04.02.02022".
10. Станом на 04.02.2022 (день вивільнення позивача), вакантних посад, які б не були запропоновані позивачу, та які б вона могла зайняти з урахуванням її кваліфікації, досвіду, у ДП "Регіональні електричні мережі" були відсутні. Доказів протилежного учасниками справи суду надано не було.
11. 04.02.2022 ДП "Регіональні електричні мережі" видано наказ (розпорядження) №34-к про припинення трудового договору (контракту), яким звільнено 04.02.2022 ОСОБА_1 із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку на підставі наказу від 04.11.2021 №179 "Про упорядкування організаційної структури та можливе вивільнення у зв`язку із скороченням штату працівників" попередження про вивільнення.
12. Відповідно до зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки (розрахункові за лютий 2022), платіжних доручень відповідачем виплачено ОСОБА_1 розрахункові у розмірі 155 140,11 грн. та здійснено обов`язкові відрахування.
13. Наказом ДП "Регіональні електричні мережі" від 12.04.2018 № 53-ос з 12.04.2018 встановлено надбавки за високі досягнення в праці працівникам ДП   "Регіональні електричні мережі", зокрема, заступнику директора юридичного департаменту ОСОБА_1 у розмірі 40% до посадового окладу. Із матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що зазначений розмір надбавки, з урахуванням зміни позивачем посади, не змінювався до 03.11.2021.
14. Наказом ДП "Регіональні електричні мережі" від 16.11.2021 № 219-ос з 04.11.2021 скасовано надбавку за високі досягнення праці, зокрема, директору Департаменту правового забезпечення ОСОБА_1 .. Як зазначено в наказі, підставою для його видання є частина четверта пункту 2.7 додатку №8 "Положення про встановлення працівникам ДП "Регіональні електричні мережі" надбавки за високі досягнення в праці", діючого Колективного договору.
15. Наказом ДП "Регіональні електричні мережі" від 06.12.2021 № 236-ос "Про зміни посадових окладів" з 07.02.2022 встановлені посадові оклади, зокрема, директору Департаменту правового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 23   758,00 грн.
16. Наказом від 30.11.2021 № 200 "Про введення в дію штатних розписів" та наказами від 23.11.2021 № 192 "Про затвердження нових схем посадових окладів та тарифних ставок", від 14.11.2021 № 194 "Про введення в дію нових схем посадових окладів та тарифних ставок" ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад у розмірі 30 719,00 грн., який не змінювався до моменту її звільнення.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду
5. Рішенням від 30.01.2023 Господарський суд Київської області позов задовольнив частково;
визнав незаконним та скасував пункт 1 наказу в.о. генерального директора ДП   "Регіональні електричні мережі" Ткаченка Р.Л. від 16.11.2021 № 219-ос "Про скасування надбавки за високі досягнення в праці» в частині скасування надбавки за високі досягнення в праці директору Департаменту правового забезпечення ОСОБА_1 з 04.11.2021; 
стягнув з ДП "Регіональні електричні мережі" (ідентифікаційний код 32402870) на користь ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення в праці з 04.11.2021 по 04.02.2022 у розмірі 26 032,44 грн. (з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів) та різницю між нарахованими та виплаченими сумами при звільненні у розмірі 21 118,93 грн. (з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів);
в інших частинах позову відмовив;
стягнув з ДП "Регіональні електричні мережі" (ідентифікаційний код 32402870) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7 443,00 грн.
5.1. Місцевий  господарський суд, з урахуванням положень частини першої статті 21, пункту 1 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України, частин першої-третьої статті 64 Господарського кодексу України, пункту 2 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2008 № 1040, а також враховуючи встановлені обставини, дійшов висновку, що у ДП "Регіональні електричні мережі" мали місце зміни в організації виробництва та праці (зміна внутрішньої (організаційної) структури), у тому числі шляхом скорочення чисельності та штату працівників, ліквідації/створення структурних підрозділів, які відповідно до наявних матеріалів справи тривали і до дня вивільнення позивача. 
5.2. З огляду на зазначене, господарський суд першої інстанції не погодився із доводами позивачки про те, що посада директора Департаменту фактично перейменована на начальника Управління, без наявності відповідних змін в організації виробництва та праці ДП "Регіональні електричні мережі".
5.3. Суд зазначив, що позивачем не надано суду доказів того, що у неї були наміри зайняти одну з вакантних посад, які були запропонована відповідачем, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави стверджувати, що відсутність вакантних посад в Управлінні з юридичних питань на день звільнення позивачки порушує її права. 5.4. Крім того, суд дійшов висновку, що застосування положень статті 42 КЗпП України у цьому випадку є помилковим, а твердження позивача про те, що відповідачем при її звільненні не враховані вимоги щодо переважного права залишення на роботі є таким, що не відповідає дійсності.
5.5. Також суд дійшов висновку про недоведеність обставин незаконного звільнення позивача із займаної посади, тому зазначив про відсутність підстав для виплати позивачці середнього заробітку за час вимушеного прогулу у суду.
5.6. Крім того, суд зазначив, що, звертаючись до суду із відповідними вимогами, зокрема, про стягнення з ДП "Регіональні електричні мережі" як середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні так і середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивачка фактично просила стягнути відповідні суми за один період у подвійному розмірі, що не відповідає змісту КЗпП України, який не передбачає можливість стягнення подвійного заробітку.
5.7. Місцевий господарський суд встановив, що Положенням та умовами Колективного договору не визначено критеріїв за якими можна виявити "зниження активності та ініціативності в роботі" певного працівника. Також суд зазначив, що відповідачем не надано суду доказів (доповідна (службова) записка, акти, довідки, матеріали перевірки діяльності позивача тощо), які б у своїй сукупності вказували на дії/бездіяльність позивачки та які стали підставою для прийняття керівником відповідного рішення.
5.8. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу ДП "Регіональні електричні мережі" від №219-ос від 16.11.2021 в частині скасування надбавки за високі досягнення в праці директора Департаменту правового забезпечення ОСОБА_1 .
5.9. Ураховуючи наданий позивачкою розрахунок розміру надбавки за високі досягнення в праці ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що сума надбавки, яка підлягає нарахуванню та виплаті відповідачем позивачці становить 26 032,44 грн. (без утримання обов`язкових платежів), а позовна вимога позивача у зазначеній частині підлягає задоволенню.
5.10. Враховуючи встановлені обставини та положення статті 46, частини другої статті 237 ГПК України, а також наданий сторонами розрахунок, суд вважав вимогу про стягнення різниці між нарахованими та виплаченими сумами такою, що підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.
5.11 Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачка не надала суду належних доказів (показники лабораторних досліджень, на які посилається позивачу у позові, службові записки/заяви/довідки, показання свідків, відео-, аудіо- тощо), які у своїй сукупності вказували на порушення відповідачем її законних прав, що у подальшому призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків тощо.
5.12. При цьому, суд першої інстанції зауважив, що надані на підтвердження зазначеної обставин доказів, а саме "скріншоти", виписки з журналів, наказ про зміну робочого місця тощо, судом не можуть бути прийняті як належні, оскільки у своїй сукупності суттєво не впливають на вирішення даного спору, або оформлені не у встановлений вище спосіб. 
Короткий зміст постанови апеляційного господарського суду
6. Постановою від 25.04.2023 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково;
рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2023 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасував;
прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив;
визнав незаконним та скасувати наказ Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" від 04.02.2022 № 34-к "Про припинення трудового договору" про звільнення ОСОБА_1 - директора Департаменту правового забезпечення Державного підприємства "Регіональні електричні мережі";
поновив ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту правового забезпечення ДП "Регіональні електричні мережі" з 05.02.2022;
стягнув з ДП "Регіональні електричні мережі" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.02.2022 по 30.01.2023 в розмірі 647 702,55 грн., судовий збір на суму 12 196,54 грн.
В решті рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2023 апеляційний господарський суд залишив без змін та допустив негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі;
стягнув з ДП "Регіональні електричні мережі" в доход Державного бюджету України судовий збір на суму 10 851,81 грн.;
стягнув з ДП "Регіональні електричні мережі" на користь ОСОБА_1 судовий збір на суму 7 443,00 грн. за подачу апеляційної скарги.
6.1. Апеляційний господарський суд встановив, що за період з 04.11.2021 по 19.11.2021 до Управління з юридичних питань переведено працівників відділу правового забезпечення та відділу претензійно-позовної роботи Департаменту правового забезпечення, переведено працівників відділу договірної роботи та відділу майнових прав Департаменту правового забезпечення, переведено заступника директора Департаменту правового забезпечення на посаду заступника начальника Управління з юридичних питань, переведено на посаду начальника Управління з юридичних питань особу, яка два тижні працювала на підприємстві  начальником відділу претензійно-позовної роботи, переведено на посаду заступника начальника Управління з юридичних питань - начальника відділу майнових прав та договірної роботи особу, яка два тижні працювала в ДП   "Регіональні електричні мережі" на посаді заступника начальника відділу претензійно-позовної роботи.
6.2. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на день вручення ОСОБА_1 попередження про скорочення посади директора Департаменту правового забезпечення окрім запропонованої посади провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення Управління з юридичних питань у цьому Управлінні були наявні і інші вакантні посади, а саме: посада начальника відділу претензійно-позовної роботи, посада провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи, посада провідного юрисконсульта відділу майнових прав та договірної роботи. Разом з тим вакантні посади позивачу не були запропоновані.
6.3. Апеляційний господарський суд також дійшов висновку, що в цьому випадку фактично відбулось перейменування структурного підрозділу підприємства з Департаменту правового забезпечення на Управління з юридичних питань, а посада директора Департаменту правового забезпечення була перейменована на начальника Управління з юридичних питань.
6.4. Крім того, апеляційний господарський суд погодився з обґрунтованістю доводів позивачки та зазначив, що відповідач при звільнені ОСОБА_1 допустив порушення норм статей 40, 42, 49-2 КЗпП України, оскільки не підтвердились фактичні зміни в організації виробництва і праці на підприємстві у структурному підрозділі юридичного напрямку діяльності, скороченні чисельності або штату працівників, та не була врахована перевага в залишенні на роботі позивачки, запропонована лише одна вакантна посада, за наявності інших вакантних посад.
6.5. Суд відхилив доводи про те, що дії попереднього керівництва ДП "Регіональні електричні мережі" та позивачки як керівника юридичної служби призвели до критичної фінансової ситуації на підприємстві, оскільки підставою для звільнення позивача став пункт 1 статті 40 КЗпП України, а не інші підстави, пов`язанні із неналежним виконання обов`язків.
6.6. Суд зазначив, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.02.2022 по 30.01.2023 становить 647 702,55 грн., і в зазначеній частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
6.7. Разом з тим, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачка не довела наявність повного складу цивільного правопорушення, тому відсутні підстави для покладення відповідальності за його вчинення.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
7. ДП "Регіональні електричні мережі" 24.05.2023 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 911/4610/15 (911/508/22).
8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №   911/4610/15 (911/508/22) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2023.
9. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/4610/15 (911/508/22) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Огороднік К.М., Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023..
10. Ухвалою Верховного Суду від 17.07.2023 датою проведення судового засідання за касаційною скаргою Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" визначено 05.09.2023.
11. Ухвалою від 05.09.2023 Верховний Суд відклав розгляд касаційної скарги ДП "Регіональні електричні мережі" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 911/4610/15 (911/508/22); 
повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги ДП "Регіональні електричні мережі" відбудеться 12.09.2023 о 12:30.
12. В судових засіданнях 05.09.2023 та 12.09.2023 позивач та уповноважені представники відповідача надали пояснення по суті вимог і доводів,  і заперечень проти них. 
12.1. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 27.07.2023 № 3275-IX, Верховний Суд розглядає справу № 911/4610/15 (911/508/22) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ
Доводи скаржника (ДП "Регіональні електричні мережі") 
13. Скаржник аргументував, що зміна чи незміна завдань чи функцій не є критерієм відсутності змін в організації виробництва та праці (зміна внутрішньої (організаційної) структури). При цьому в ДП "Регіональні електричні мережі" мали місце зміни в організації виробництва та праці (зміна внутрішньої (організаційної) структури), у тому числі шляхом скорочення чисельності та штату працівників, ліквідації/створення структурних підрозділів, які відповідно до наявних матеріалів справи тривали і до дня вивільнення позивача. Тому, на думку представника скаржника, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2008 № 1040 "Про затвердження Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації".
13.1. Також скаржник спростовував висновок суду апеляційної інстанції щодо існування станом на день вручення ОСОБА_1 попередження про скорочення посади директора Департаменту правового забезпечення, окрім запропонованої посади провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення Управління з юридичних питань, інших вакантних посад у цьому Управлінні (посада начальника відділу претензійно- позовної роботи, посада провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи, посада провідного юрисконсульта відділу майнових прав та договірної роботи). При цьому відповідачем при звільненні позивача було дотримано вимоги пункту 1 частини першої, частини другої статті 40, статті 492 КЗпП України. Разом з тим Північний апеляційний господарський суд порушив вимоги статті 236 ГПК України та неправильно застосував статті 40, 42, 49-2 КЗпП України, що призвело до скасування законного та обґрунтованого рішення Господарського суду Київської області.
Доводи та заперечення, викладені у відзиві позивачки ( ОСОБА_1 )
14. У відзиві на касаційну скаргу позивачка зазначили, що за організаційною структурою та штатним розписом керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців апарату управління ДП "Регіональні електричні мережі", введеними в дію з 03.11.2021, фактично відбулось перейменування структурного підрозділу з Департаменту правового забезпечення в Управління з юридичних питань без змін завдань та функцій даного підрозділу, а посада директора Департаменту правового забезпечення була перейменована на посаду начальника Управління з юридичних питань. При цьому Департаментом правового забезпечення та Управлінням з юридичних питань виконувались аналогічні завдання, що передбачено Постановою КМ України від 26.11.2008 № 1040 "Про затвердження Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації".
14.1. Також у відзиві зазначено, що у справі, яка переглядається наразі, установлено інші обставини, ніж у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник. Висновки, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Тому, на думку позивачки, суд апеляційної інстанції об`єктивно з`ясував обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, дослідженими під час судового розгляду, оцінив докази належним чином, врахував правову позицію Верховного суду, викладену у постановах Верховного Суду від 28.03.2022 у справі № 729/252/21, від 29.06.2022 у справі №5 22/12874/20-ц, від 19.05.2022 у справі № 205/6352/18, від 29.07.2022 у справі № 519/1218/20, від 01.07.2015 у справі № 6-491цс15, від 25.05.2016 у справі № 6-3048цс15, а також правову позицію Верховного суду, викладену у постанові Верховного Суду від 01.04.2015 у справі № 6-40цс15, що підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.09.2018 у справі № 800/538/17.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
15. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
17. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
18. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційні скарги щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 13 - 13.1. описової частини цієї постанови.
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги
19. Предметом судового розгляду є позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за несвоєчасну виплату сум при звільненні, скасування наказів та стягнення моральної шкоди.
20. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
21. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
22. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
23. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
24. При цьому частиною другої статті 40 КЗпП України унормовано, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
25. Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
26. За відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
27. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
28. При розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
29. Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
29.1. Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
Щодо розгляду вимог скаржника по суті
30. Обґрунтовуючи підстави позову, позивачка посилалася на незаконність наказу ДП "Регіональні електричні мережі" від 04.02.2022 № 34-к "Про припинення трудового договору" про звільнення директора Департаменту правового забезпечення ДП "Регіональні електричні мережі" - ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просила поновити її на цій посаді та стягнути з відповідачів середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 05.02.2022 до дня ухвалення судом рішення у справі та відшкодувати спричинену їй моральну шкоду.
31. Зі змісту рішення місцевого суду вбачається, що суд, відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог виходив із того, що підприємство-відповідач перебуває у процесі ліквідації, внаслідок чого було здійснено скорочення працівників, що є законною підставою для звільнення позивачки.
32. Разом з тим, апеляційний господарський суд, задовольняючи зазначені вимог позивачки, виходив із того, що місцевим судом неповно було встановлено обставини щодо порушення відповідачем як працедавцем процедури звільнення працівника, оскільки підприємством не було дотримано вимог щодо надання пропозицій вакантних посад та не було станом на день вручення попередження про звільнення запропоновано позивачці усі наявні посади, а саме - посада начальника відділу претензійно-позовної роботи, посада провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи, посада провідного юрисконсульта відділу майнових прав та договірної роботи.
33. Колегія суддів вважає такий висновок апеляційного суду правильним, з огляду на таке.
33.1. Право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, а суд не може вдаватись в доцільність скорочення чисельності або штату працівників. І власник має право на свій розсуд вносити зміни в штатний розпис, зменшувати чисельність одних посад, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності, або збільшити чисельність інших посад.
33.2. Оскільки підприємство або установа вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, обговорення питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників лежить поза межами компетенції суду.
33.3. Разом з тим, у цьому випадку судами було встановлено, що 03.11.2021 в.о. генерального директора ДП "Регіональні електричні мережі" увів в дію нову організаційну структуру та новий штатний розпис керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців апарату управління, відповідно до яких з 04.11.2021 кількість працівників структурного підрозділу новоствореного Управління з юридичних питань становила 17 осіб.
33.4. Отже, станом на 04.11.2021 кількість працівників не скоротилася, а збільшилася на 1 працівника у порівнянні з попереднім штатним розписом та організаційною структурою підприємства.
33.5. Також апеляційним господарським судом встановлено, що про скорочення посади та заплановане вивільнення з 04.02.2022 позивачку було попереджено 19.11.2021, тобто через два тижні після затвердження нової організаційної структури та штатного розпису. 
33.6. При цьому, за період з 04.11.2021 по 19.11.2021 до Управління з юридичних питань переведено працівників відділу правового забезпечення та відділу претензійно-позовної роботи Департаменту правового забезпечення, переведено працівників відділу договірної роботи та відділу майнових прав Департаменту правового забезпечення, переведено заступника директора Департаменту правового забезпечення на посаду заступника начальника Управління з юридичних питань, переведено на посаду начальника Управління з юридичних питань особу, яка два тижні працювала на підприємстві начальником відділу претензійно-позовної роботи, переведено на посаду заступника начальника Управління з юридичних питань - начальника відділу майнових прав та договірної роботи особу, яка два тижні працювала на посаді заступника начальника відділу претензійно-позовної роботи.
33.7. Разом з тим, відповідач здійснення саме таких переведень працівників на зазначені посади доказами та відповідно до вимог чинного законодавства не обґрунтував, пояснень яким чином здійснювалися переведення та за якими принципами і процедурою надавалась перевага одним працівникам перед іншими не пояснив. 
33.8. Отже, зазначене свідчить про вибіркове ставлення керівника відповідача до призначення окремих працівників, створення умов штучної відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю під час вивільнення працівників, а також про порушення відповідачем як загального принципу сприяння працівнику у збереженні роботи, передбаченого положеннями статті 51 КЗпП України, так і пряме порушення положень статей 40, 42, 492 КЗпП України в частині надання переважного права на залишення на роботі працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
34. Водночас, колегія суддів погоджується із доводами позивачки про те, що питання діяльності юридичної служби міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих держадміністрацій (далі - орган виконавчої влади), а також державного підприємства, установи та організації регулюється Загальним положенням про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України Від 26.11.2008 № 1040, тому, незалежно від наявності змін штатного розпису та організаційної структури підприємства, обов`язки та завдання юридичної служби є незмінними.
35. З огляду на зазначене, є обґрунтованим висновок апеляційного суду про те, що в цьому випадку фактично відбулось перейменування структурного підрозділу підприємства з Департаменту правового забезпечення на Управління з юридичних питань, а посада директора Департаменту правового забезпечення була перейменована на начальника Управління з юридичних питань.
36. Встановлення апеляційним судом порушень статей 40, 42, 492 КЗпП України є підставою для задоволення позовних вимог в частині поновлення на попередній роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 647 702,55 грн., оскільки такі вимоги є похідними та їх задоволення/відмова у їх задоволенні прямо залежать від наявності/відсутності обставин порушення працедавцем процедури вивільнення працівників на підприємстві під час здійснення скорочення штату або змінами в організації виробництва.
37. З такими висновками погоджується й колегія суддів, оскільки вони відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані
38. Водночас, колегія суддів враховує, що відповідачем інших розрахунків середнього заробітку за час вимушеного прогулу у порядку, передбаченому положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України, надано не було, а аргументи касаційної скарги висновків апеляційного суду щодо зазначеного не спростовують, на законність судового рішення в цій частині не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що, з урахуванням положень статті 300 ГПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
39. Доводи скаржника про неврахування правових позицій Верховного суду, викладених у постановах Верховного Суду від 28.03.2022 у справі № 729/252/21, від 29.06.2022 у справі № 522/12874/20-ц, від 19.05.2022 у справі № 205/6352/18, від 29.07.2022 у справі № 519/1218/20, від 13.01.2023 у справі № 607/4930/21 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки аналіз змісту зазначених судових рішень свідчить, що судами у зазначених справи не було встановлено обставин порушення порядку вивільнення працівників, а також не було встановлено наявності інших посад, які могли бути запропоновані працівнику з урахуванням його досвіду, стажу та кваліфікації, в той час як у цій справі обставини, встановлені апеляційним судом, дають підстави для обґрунтованих сумнівів щодо дотримання відповідачем положень статей 40, 42, 492 КЗпП України.
40. Інші аргументи скаржника стосовно ненадання апеляційним судом належної оцінки окремим фактам і доказам також підлягають відхиленню, оскільки за своєю суттю зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, що не передбачено межами повноважень суду касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України.
41. При цьому Верховний Суд враховує, що обставини, встановлені судом апеляційної інстанцій у цій справі, відповідають матеріалам справи та не спростовуються скаржниками у порядку, передбаченому положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України, а також доводами касаційної скарги.
42. Верховний Суд звертає увагу, що суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).
43. Отже, постанова апеляційного суду ухвалена відповідно до норм чинного законодавства, а доводи скаржника про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуальних норм є необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами та наявними у матеріалах справи доказами.
Висновки за результатами касаційного провадження
44. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
45. Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
46. З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, надану оцінку та аналіз доводам та запереченням учасників справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.
Щодо судових витрат
47. У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі №911/4610/15 (911/508/22) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.Я. Погребняк

Судді                                                                                          О.В. Васьковський

                                                                                          К.М. Огороднік