ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року 
м. Київ
cправа №  904/3109/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.В. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (далі - Завод) 
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2023 (головуючий суддя Мілєва І.В.)
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 (головуючий Березкіна О.В., судді: Дармін М.О., Антонік С.Г.), ухвалені за наслідками розгляду скарги акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. (далі - Виконавець)
у справі № 904/3109/22
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Боненкамп" (далі - Товариство)
до акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (далі - Завод)
про стягнення 441 094,04 грн
За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд
ВСТАНОВИВ:
Товариство звернулось до суду з позовом до Заводу про стягнення 441 094,04 грн, з яких: 315 999,96 грн - основний борг, 55 754,34 грн - пеня, 4 389,36 грн - 3% річних, 64 950,38 грн - збільшення вартості товару, у зв`язку із зміною курсу іноземної валюти.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Заводу на користь Товариства 439 163,41 грн, з яких: 315 999,96 грн - основний борг, 53 849,69 грн - пеня, 4 363,38 грн - 3% річних, 64 950,38 грн - збільшення вартості товару, у зв`язку із зміною курсу іноземної валюти, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 587,30 грн. В решті позову відмовлено.
На виконання вказаного рішення 30.11.2022 судом було видано відповідний наказ.
Постановою Виконавця від 05.12.2022 відкрито виконавче провадження на виконання рішення від 09.11.2022 у справі № 904/3109/22 (ВП № НОМЕР_1).
Завод звернувся до суду із скаргою (з урахуванням уточнень) на дії Виконавця з відкриття 05.12.2022 виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового  виконання наказу, виданого 30.11.2022 господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/3109/22, в якій просив визнати неправомірними дії Виконавця з відкриття 05.12.2022 виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу № 904/3109/22, виданого 30.11.2022 Господарським судом Дніпропетровської області, за заявою стягувача (Товариства) та зобов`язати Виконавця повернути Заводу грошові кошти у розмірі 483   779,75 грн..
Скарга обґрунтована тим, що дії Виконавця з відкриття виконавчого провадження вчинені з порушенням Закону України ?Про виконавче провадження?, оскільки станом на 05.12.2022 - день відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 не набрало законної сили у зв`язку з поданням Заводом апеляційної скарги в строк, передбачений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); в Єдиному державному реєстрі судових рішень дата набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 не була зазначена та не зазначена на теперішній час; на веб-порталі "СУДОВА ВЛАДА" була розміщена інформація про надходження 30.11.2022 апеляційної скарги Заводу на вказане рішення суду та про направлення 05.12.2022 Господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/3109/22 до Центрального апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2023, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023, відмовлено у задоволенні скарги Заводу на дії Виконавця.
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що при відкритті  виконавчого провадження та вчинення  виконавчих дій, Виконавцем не було допущено порушень законодавства.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови у визнанні неправомірними дій Виконавця з відкриття 05.12.2022 виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу у справі                                     № 904/3109/22, виданого 30.11.2022 Господарським судом Дніпропетровської області, Завод звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на підставу касаційного оскарження судових рішень, визначену абзацом другим частини другої статті 287 ГПК України зазначає про порушення судами попередніх інстанцій статей 1, 2, 4, 5, 13 та 18 Закону України "Про виконавче провадження", просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині та в скасованій частині ухвалити нове рішення, яким у цій частині скаргу Заводу на дії Виконавця задовольнити. В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
Верховний Суд зазначає, що з касаційної скарги Заводу вбачається, що він не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями саме в частині відмови у визнанні неправомірними дій Виконавця з відкриття 05.12.2022 виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу у справі                                     № 904/3109/22. Тобто Заводом у касаційному порядку оскаржується рішення судів попередніх інстанцій саме у вказаній частині та не оскаржуються судові рішення в іншій частині. 
Виконавець подав відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що ним вчинені дії у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 відповідно до вимог, встановлених законодавством та є правомірними. Також Виконавцем зазначено, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 фактично виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим 27.01.2023 Виконавцем, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та Господарському суду Дніпропетровської області. Залишок коштів, стягнутих у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, що склав 30 996,63 грн та підлягав поверненню Заводу, відповідно до змін, внесених до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 постановою Центрального апеляційного господарського сулу від 23.01.2023 у справі № 904/3109/22, перерахований на користь Заводу згідно з наданими реквізитами платіжною інструкцією від 31.01.2023 № 89. Таким чином, станом на момент надання даного заперечення у межах ВП № НОМЕР_1 відсутні неперераховані кошти.
Від Товариства відзив на касаційну скаргу не надходив.
Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, враховуючи підстави відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Ухвалюючи оскаржувані рішення суди виходили з того, що відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно із статтею 327 ГПК України виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого судом наказу, який є виконавчим документом.
Статтею 1 Закону України ?"Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України ?Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"        виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною першою статті 13 Закону України ?Про виконавче провадження? передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.12.2022 до Виконавця від Товариства (стягувач) надійшла письмова заява про примусове виконання наказу № 904/3109/22, виданого 30.11.2022 Господарським судом Дніпропетровської області на примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 у справі № 904/3109/22, яке набрало законної сили 30.11.2022, яким стягнуто із Заводу на користь Товариства 439 163,41 грн, з яких: 315 999,96 грн - основний борг, 53 849,69 грн - пеня, 4 363,38грн - 3% річних, 64 950,38 грн - збільшення вартості товару, у зв`язку зі зміною курсу. 
До заяви був доданий наказ Господарського суду Дніпропетровської області                       № 904/3109/22, виданий 30.11.2022 Господарським судом Дніпропетровської області, який згідно із статтею 3 Закону України ?Про виконавче провадження? є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України ?Про виконавче провадження? у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України ?Про виконавче провадження? виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України ?Про виконавче провадження? 05.12.2022 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження, про що винесена відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, копію якої направлено до відома та виконання стягувачу - Товариству та боржнику - Заводу рекомендованим поштовим відправленням, зокрема на адресу Заводу: 53200, Дніпропетровська обл.,                    м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310.
Оскільки Виконавець отримав заяву стягувача про примусове виконання рішення суду та  наказ, який був виданий відповідно до вимог ГПК України та Закону України ?Про виконавче провадження?, та в якому була зазначена дата набрання рішенням законної сили, тому суди дійшли висновку, що у Виконавця були відсутні підстави для повернення його стягувачу без прийняття до виконання відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України ?Про виконавче провадження?, та, відповідно, і про відсутність підстав для визнання дій Виконавця щодо відкриття виконавчого провадження 05.12.2022 неправомірними.
Також судами були визнані безпідставними доводи Заводу про те, що Виконавець  зобов`язаний був перевірити в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на веб-порталі ?СУДОВА ВЛАДА? факт набрання законної сили рішенням, на виконання якого видано виконавчий документ, оскільки положеннями Закону України ?Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень та інших нормативно-правових документів не передбачено обов`язку виконавця при прийнятті рішення щодо відкриття виконавчого провадження керуватися відомостями, що виходять за межі інформації, зазначеної у виконавчому документі та/або ставити під сумнів дані, зазначені в ньому.
Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що дії Виконавця щодо відкриття  05.12.2022 виконавчого провадження № НОМЕР_1, здійснені відповідно до вимог, встановлених Законом України ?Про виконавче провадження? та є правомірними.
Водночас наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками  судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів та встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржника свідчить про порушення норм права. 
У справі, яка переглядається, судами попередніх інстанцій надано оцінку всім доказам, що, у свою чергу, подані сторонами, до переоцінки яких, в силу приписів статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції вдаватись не може.
За таких обставин, касаційна скарга Заводу є необґрунтованою, а оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Згідно із статтею 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 129, 304, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 у справі № 904/3109/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              І. Булгакова
Суддя                                                                                                              І. Колос
Суддя                                                                                                             Т. Малашенкова