УХВАЛА

08 серпня 2023 року 

м. Київ

cправа №  917/1195/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Василівська»
на постанову Східного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Терещенко О. І., Тихого П. В., Шутенко І.А.
від 05 липня 2023 року
та на рішення Господарського суду Полтавської області
суддя: Мацко О.С.
від 04 травня 2023 року
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Василівська"
про стягнення 1 098 212,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросем» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Василівська» про стягнення 1 098 212,76 грн., з яких 443 591,49 грн.  - заборгованість за договором поставки № 67 573 від 10.11.2021, 189 450,50 грн. - пеня, 153 268,30 грн. - відсотки річних, 311 902,47 грн.- штраф.

Позивач послався на те, що остаточні розрахунки за товар були здійснені відповідачем з порушенням строків, погоджених сторонами, та без урахування зміни курсу іноземної валюти, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, визнано справу малозначною на підставі пункту 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 у справі №917/1195/22 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Василівська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" 443 591,49 грн. основного боргу,                                   130 191,35 грн. пені, 105494,20 грн. річних, 218 331,73 грн. штрафу, 26 851,87 грн. витрат на правову допомогу адвоката, 16 382,81 грн. судового збору; в  іншій частині позову - відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 у справі №917/1195/22 рішення господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Василівська», звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05 липня 2023 року та на рішення Господарського суду Полтавської області від 04 травня 2023 року (повний текст складено 12.05.2023) у справі № 917/1195/22, в якій просить скасувати рішення та постанову, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю; стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2023 року для розгляду справи №917/1195/22 був визначений склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Баранець О. М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Губенко Н.М., Кролевець О.А.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Василівська», колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами «а»-«г» цієї норми.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Господарський суд Полтавської області ухвалою від 03.10.2022 у справі №917/1195/22 визнав справу малозначною на підставі пункту 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у малозначних справах після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Василівська» у касаційній скарзі не навело жодних підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за наявності яких суд міг би визнати справу № 917/1195/22 такою, судові рішення у якій можуть бути переглянуті у касаційному порядку.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Таким чином законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у пункті 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи», тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

За приписами пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, враховуючи те, що скаржником не наведено обґрунтування наявності обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Василівська» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05 липня 2023 року та на рішення Господарського суду Полтавської області від 04 травня 2023 року у справі № 917/1195/22, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Василівська» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05 липня 2023 року та на рішення Господарського суду Полтавської області від 04 травня 2023 року у справі №917/1195/22.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції. 

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       О. Баранець

Судді                                                                                           Н. Губенко 

                                                                                          О. Кролевець