ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року 
м. Київ

cправа №  916/1664/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,
за участю секретаря судового засідання - Салівонського С. П.,
представників учасників справи:
прокуратури - Сельська О. З., 
Кабінету Міністрів України - Фартушна В. Л.,
Всеукраїнської громадської організації Товариство "Знання" України - 
Війтєва Я. С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Всеукраїнської громадської організації Товариство "Знання" України
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023
(судді Поліщук Л. В., Богатир К.В., Таран С.В.)
за позовом керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України
до Всеукраїнської громадської організації Товариство "Знання" України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Херсонської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріда Анваровича,
про витребування майна.

ВСТАНОВИВ:
1. Історія справи 
1.1. У липні 2022 року керівник Херсонської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Всеукраїнської громадської організації Товариство  Знання  України та просив:
- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08.08.2019 №48153188 про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію, розташованого за адресою: вул.  Воронцовська, 14, м. Херсон (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1890003165101) з одночасним припиненням права власності за Всеукраїнською громадською організацією Товариство  Знання  України (код ЄДРПОУ 00016490), яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №32739939 від 23.07.2019;
- витребувати від Всеукраїнської громадської організації Товариство  "Знання"України нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію, розташованого за адресою: вул. Воронцовська, 14, м. Херсон, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.
1.2. В обґрунтування підстав позову прокурор указав, що проведення державної реєстрації права приватної власності за відповідачем на спірну нежитлову будівлю є незаконним та таким, що порушує інтереси держави, оскільки це нерухоме майно є державною власністю. Держава не визначила суб`єкта управління спірним майном, яке відносилось до загальносоюзного громадського об`єднання колишнього Союзу РСР, а тому єдиним органом, наділеним повноваженнями діяти від імені держави на захист спірного майна, є Кабінет Міністрів України, який належних заходів щодо захисту інтересів держави у спірних відносинах не вживає.
2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Господарський суд ухвалою від 17.01.2023 закрив провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за відсутністю предмету спору, оскільки відповідач відповідно до статей 346, 347 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відмовився від права власності на спірне нерухоме майно, надавши відповідні докази.
2.2. Постановою від 17.05.2023 Південно-західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу керівника Херсонської обласної прокуратури задовольнив; ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 про закриття провадження у справі № 916/1664/22 в частині позовної вимоги про витребування майна скасував та направив справу для продовження розгляду.
2.3. Суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку, вважаючи, що державна реєстрація припинення права власності відповідача на спірне нерухоме майно не свідчить про відсутність спору між сторонами в частині позовної вимоги про витребування майна від відповідача, а тому суд першої інстанції не мав визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі в цій частині.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування
3.1. Всеукраїнська громадська організація Товариство "Знання" України подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 (повний текст складений 17.05.2023), в якій просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
3.2. Скаржник зазначає, що постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме статті 13 ГПК України (щодо обов`язку суду дотримання принципу змагальності сторін), статті 14 ГПК України, (щодо обов`язку суду дотримання принципу диспозитивності), пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України. 
3.3. Звертає увагу, що він не є володільцем спірного майна в силу вибуття майна з володіння у зв`язку з загальновідомим фактом - окупацією міста Херсон, а також загальновідомим фактом - безпосереднім захопленням заволодінням нерухомого майна окупаційними військами російської федерації, про що відповідач зазначав неодноразово, а також надав суду докази (офіційні повідомлення, які були опубліковані в ЗМІ). Після деокупації міста Херсон відповідач не міг та не може вчиняти будь-яких дій щодо майна, оскільки не є ні власником, ні володільцем цього майна.
3.4. Окрім наведених обставин, які свідчать про відсутність предмету спору, суд, приймаючи ухвалу, керувався також єдиною процесуальною позицією сторін щодо вказаного процесуального питання, виходячи з наданих безпосередньо в судовому засіданні 17.01.2022 пояснень сторін про те, що наразі предмет спору у цій справі відсутній та між сторонами не залишилось неврегульованих питань. За клопотанням прокуратури суд повернув повну суму судового збору в розмірі 176  073  грн за подання позову (як майнової, так і немайнової вимоги).
4. Позиція інших учасників справи
4.1. У відзиві прокуратура просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану. Зазначає, що власник нерухомого майна перестає бути володільцем цього майна лише в разі припинення державної реєстрації його права власності та перереєстрації цього права за іншою особою.
4.2. Більше того, власник нерухомого майна не втрачає права володіння ним навіть тоді, коли таке майно протиправно або на підставі відповідного титулу використовує інша особа. З урахуванням викладеного сама лише державна реєстрація припинення права власності відповідача на спірне нерухоме майно не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідачку, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке. 
5.2. Як вбачається з матеріалів справи, Керівник Херсонської обласної прокуратури звернувся з позовними вимогами про витребування від відповідача нежитлової будівлі Планетарію та Кінолекторію, розташованого за адресою: вул. Воронцовська, 14, м. Херсон, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.
5.3. За змістом позову йдеться про захист права державної власності на спірне майно, як споруджене та прийняте в експлуатацію у 1960 році, щодо якого рішення про зміну форми власності не приймалося та відсутні дані про вибуття із державної власності; натомість відповідач у 2019 році здійснив державну реєстрацію за собою права приватної власності на спірне майно, не маючи на те ні необхідних документів ні правових підстав.
5.4. У вересні 2022 року відповідач звернувся до суду із заявою (клопотанням) (т.1, а.с.161-163), в якій вказав, зокрема, що позов є безпідставним, адже саме відповідач як власник протягом десятків років володів створеним ним майном та утримував його, при цьому спірне майно ніколи не було державною власністю України.
5.5. Утім, вважаючи вимоги безпідставним, відповідач прийняв рішення з метою підтримки держави добровільно відмовитися від права власності на спірне нерухоме майно, скориставшись при цьому правом, наданим власнику статтею 347 ЦК України. Відтак, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. 
5.6. На підтвердження вчинення одностороннього правочину відповідач долучив до матеріалів справі нотаріально посвідчену заяву Всеукраїнської громадської організації Товариство  "Знання"  України про відмову від права власності.
5.7. Аналогічну позицію щодо позовних вимог відповідач виклав також у відзиві на позов.
5.8. 12.09.2022 прокурор подав до суду письмові заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, в яких наголосив на тому, що предмет спору (нерухоме майно) продовжує існувати і станом на час подання заперечень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо власника спірного нерухомого майна не змінилась. 
5.9. Кабінет Міністрів України також пояснив, що оскільки має місце спір про те, чи є власником спірного майна держава, чи відповідач, для усунення порушення прав держави незаконним заволодінням нерухомим майном через державну реєстрацію права майно слід витребувати на користь титульного власника - держави.
5.10. В подальших поясненнях відповідач повідомив суд, що після повторної подачі державному реєстратору заяви про відмову від права власності на спірне майно, 15.09.2022 до державного реєстру був внесений відповідний запис (витяг з реєстру наявний у матеріалах справи).
5.11. У судовому засіданні 17.01.2023 прокурор повідомив суд, що станом на цей час предмет спору у цій справі дійсно перестав існувати, оскільки в державному реєстрі право власності відповідача на спірне нерухоме майно припинено та наразі Херсонська обласна прокуратура звернулась до Кабінету Міністрів України з листом щодо вирішення питання про визначення порядку управління спірним майном та вжиття заходів щодо оформлення права державної власності на це майно. З урахуванням цих обставин прокурор підтримав клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі та заявив суду клопотання про повернення з державного бюджету на користь прокуратури суми судового збору, сплаченого за подання позову. 
5.12. Ухвалою від 17.01.2023 суд закрив провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.
5.13. В подальшому Херсонська обласна прокуратура оскаржила в апеляційному порядку ухвалу суду в частині в частині закриття провадження за вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння, наголосивши, що прокуратура погодилася із закриттям провадження у частині позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю Планетарію та Кінолекторію з одночасним припиненням права власності за громадською організацією. Закриваючи провадження у справі у зв`язку із скасуванням права власності за громадською організацією, суд не вирішив вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння, тобто, на переконання прокуратури, суд фактично ототожнив поняття витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності.
5.14. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
5.15. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. 
5.16. Тобто, слід розрізняти предмет спору, як об`єкт спірного правовідношення, щодо якого виник спір, та предмет позову, як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів (подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/541-04).
5.17. Колегія суддів зазначає, що господарський суд, закриваючи провадження у справі, у тому числі за наявності клопотання сторін, має у будь-якому випадку пересвідчитись у відсутності предмету спору, та відповідно наявності процесуальних підстав для такого закриття, оскільки протилежне суперечитиме вимогам щодо законності та обґрунтованості, встановленим статтею 236 ГПК  України.
5.18. У цій справі прокурор та позивач стверджують, що спірне майно продовжує існувати як об`єкт, щодо якого виник спір (докази іншого в справі відсутні), і суть спору та ефективність захисту порушеного права у відповідності до змісту стверджуваного порушення полягає не лише в тому, щоб майно перестало перебувати у володінні відповідача, а що саме це володіння, опосередковане державною реєстрацією права власності за відповідачем, було незаконним від самого початку і  майно з державної власності взагалі не вибувало.
5.19. За змістом пункту 1 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власником від права власності. Тобто, юридично значимі дії, які припиняють право власності на майно за приписами статті 347 ЦК  України, вчиняються саме власником.
5.20. Тому, здійснивши відмову від права власності на спірне майно за приписами статті 347 ЦК України, відповідач фактично ствердив свої претензії на спірне майно та повноваження на розпорядження ним на противагу доводам прокуратури та позивача у позові, що не свідчить про врегулювання між ними спору про таке майно. 
5.21. За змістом правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 725/2609/20 (врахованої судом апеляційної інстанції), особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, перестає бути володільцем цього майна лише в разі припинення державної реєстрації його права власності та перереєстрації цього права за іншою особою. 
5.22. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення його права (див., зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).
5.23. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц (пункт 98).
5.24. Отже, ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. 
5.25. Ці висновки Великої Палати Верховного Суду правильно були враховані судом апеляційної інстанції як такі, що зумовлюють передчасність висновків суду першої інстанції про відсутність предмета спору та про відсутність неврегульованих питань між сторонами спору.
5.26. З`ясування ж з питань про те, чи продовжує відповідач (з урахуванням обставин справи) бути "книжковим" володільцем спірного нерухомого майна, в чому полягає зміст порушеного права чи охоронюваного законом інтересу та чи забезпечить звернена до відповідача вимога захист таких прав та інтересів (ефективність способу захисту) стосується розгляду справи та вирішення спору по суті позовних вимог.
5.27. Наведене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції дійшов цілком правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції в частині позовної вимоги про витребування майна, і доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не отримали підтвердження. 
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.3. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову - без змін.
7. Судові витрати 
7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Всеукраїнської громадської організації Товариство "Знання" України залишити без задоволення.
Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі № 916/1664/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                          Л. Рогач

Судді                                                                                                    Є. Краснов

                                                                                                    Г. Мачульський