УХВАЛА

12 вересня 2023 року 
м. Київ

cправа №  916/4093/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства юстиції України 
на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінт А"
до Міністерства юстиції України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ВК "ЖБК "Баварія",
про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 26.10.2020 № 3735/5 про задоволення скарги ОСОБА_1 від 31.03.2020.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на наступні підстави: 
- невідповідність скарги приписам частини п?ятої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень";
- прийняття відповідачем рішення за межами компетенції, визначеної законом;
- невідповідність висновку від 18.08.2020 положенням Постанови Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25.12.2015 № 1127;
- прийняття оскаржуваного рішення після спливу строку для розгляду та вирішення скарги та невідповідність відомостей про орган, який проводив державну реєстрацію права власності.
Господарський суд міста Києва рішенням від 05.10.2022 задовольнив позов.
Зазначив, що відповідач порушив приписи частини восьмої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 5, 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації (в редакції, чинній на дату реєстрації скарги), пункту 11 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (в редакції, чинній станом на час розгляду скарги).
Північний апеляційний господарський суд постановою від 19.06.2023 залишив рішення суду першої інстанції без змін.
24.07.2023 Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 (повний текст складений 05.07.2023), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення.  
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у цій справі визначено колегію суддів у складі: Рогач Л. І. - головуючої, Мачульського Г. М., Краснова Є. В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2023.
Верховний Суд ухвалою від 10.08.2023 залишив касаційну скаргу Міністерства юстиції України без руху для усунення її недоліків, а саме скаржнику необхідно виконати вимоги пунктів 4, 6 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також надати до Верховного Суду докази про сплату судового збору в сумі 4540,00 грн за подання цієї касаційної скарги, оскільки Верховний Суд, перевіряючи зарахування судового збору у сумі 4540,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 21.07.2023 № 3645, встановив, що Міністерство юстиції України вказало неправильний рахунок отримувача. Крім того, Міністерство юстиції України зазначило у касаційній скарзі неправильну дату оскаржуваного рішення суду першої інстанції та не зазначило, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень відповідно до статті 308 ГПК   України. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали та роз`яснено, що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі №   916/4093/21 вважатиметься неподаною та буде повернута.
Зазначену ухвалу Верховного Суду від 10.08.2023 Міністерство юстиції України отримало 10.08.2023 о 14:47 за допомогою підсистеми "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду.
Пунктом 2 частини шостої статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Отже, останнім днем на звернення до Верховного Суду із заявою про усунення недоліків касаційної скарги був 21.08.2023 (20.08.2023   - неділя).
18.08.2023 Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду із клопотанням про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у зв?язку з тим, що скаржник не має можливості сплатити судовий збір у строк, передбачений судом, адже рахунки скаржника для сплати судового збору є заблокованими. Водночас Міністерство юстиції України надіслало подання на сплату.
29.08.2023 Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду із заявою про усунення недоліків касаційної скарги, в якій просить скасувати рішення  Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023, тобто з виправленою датою оскаржуваного рішення суду першої інстанції. До зазначеної заяви додало доказ про сплату судового збору у сумі 4540,00 грн.
Відповідно до частини другої статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.
При цьому, оскільки у тих випадках, коли процесуальним законом надано суду право встановити строк в межах певного строку, встановленого ГПК України, суд також не може продовжити строк понад встановлений ГПК України строк.
Суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на це, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має виходити з наведених вище відмінностей між поновленням та продовженням процесуальних строків, враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №   904/5995/16.
Враховуючи викладене, встановлений ухвалою від 10.08.2023 максимальний десятиденний строк на усунення недоліків касаційної скарги не може бути продовжений судом поза межами цього строку.
Крім того, колегія суддів зазначає, що скаржник, звертаючись 29.08.2023 із заявою про усунення недоліків касаційної скарги, не виконав вимоги пункту 4 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки скаржник просить скасувати рішення  Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023, однак не зазначив, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень відповідно до статті 308 ГПК України.
Аналіз положень статті 308 ГПК України дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.
Верховний Суд звертає увагу, що судочинство у господарських судах відповідно до статті 13 ГПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Частиною четвертою статті 174 ГПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Оскільки скаржник не усунув визначені в ухвалі Верховного Суду від 10.08.2023 недоліки касаційної скарги у встановлений судом строк, касаційна скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.
2. Повернути касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі №   916/4093/21.
3.    Копії ухвали надіслати учасникам справи.
4. Оригінал касаційної скарги у справі № 916/4093/21 залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                Л. Рогач

Судді                                                                                          Є. Краснов  

                                                                                          Г. Мачульський