УХВАЛА

14 липня 2023 року 
м. Київ
cправа №  916/1908/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Студенець В.І., 

розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Таран С.В., судді -  Богатир К.В., Поліщук Л.В.)
від 11.05.2023   

у справі за позовом    ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кишинівський"
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Юридичного департаменту Одеської міської ради 
про визнання недійсними та скасування рішень, визнання недійсними змін до статуту, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:
1.             У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кишинівський" (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) просила: 
-          визнати недійсним та скасувати рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 щодо створення ОСББ, яке оформлено протоколом №1 від 05.12.2015;
-          визнати недійсним та скасувати рішення зборів ОСББ про затвердження статуту у новій редакції, яке оформлено протоколом від 10.08.2016;
-          визнати недійсними зміни до статуту (нову редакцію статуту) ОСББ, зареєстровані за №15561050001056781 Юридичним департаментом Одеської міської ради;
-          зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.12.2015 №15561020000056781 про державну реєстрацію новоутвореної шляхом заснування юридичної особи ОСББ;
-          зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.08.2016 №15561050001056781 про державну реєстрацію новоутвореної шляхом заснування юридичної особи ОСББ.

2.          Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.09.2022 у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 11 350,00 грн.

3.          23.03.2023 ОСОБА_1 надіслала до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

4.          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху на підставі частини третьої статті 260 ГПК України та надано скаржниці строк на усунення недоліків шляхом наведення інших поважних підстав обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

5.          Суд виходив з того, що останнім днем для подання апеляційної скарги      на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2022, повний текст якого складено та підписано 03.10.2022, є 24.10.2022, натомість скаржниця звернулася до суду зі скаргою 23.03.2023 з пропуском цього строку (майже через півроку після прийняття оскаржуваного рішення).
Суд врахував, що 07.11.2022 ОСОБА_1 зверталася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, яка ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2022 була повернута, оскільки скаржниця не усунула недоліки, визначені ухвалою суду від 30.11.2022 про залишення апеляційної скарги без руху (не надала докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а у заяві про звільнення від його сплати було відмовлено).
Натомість до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не додано доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість своєчасного усунення скаржницею недоліків апеляційної скарги, визначених ухвалою суду від 30.11.2022, зокрема, доказів неможливості отримання апелянтом відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік (попередній календарний рік). 
Також не надано доказів, які б свідчили про те, що апелянт, діючи добросовісно, розумно, обачливо та з достатнім поспіхом, вживав заходів для того, щоб як найшвидше отримати відомості про суми отриманих доходів та суми сплачених податків за 2022 рік. 
Скаржницею не наведено жодної причини неможливості подання апеляційної скарги відразу після 21.02.2023 (враховуючи 50-денний строк, коли надаються відомості про суми отриманих доходів та суми сплачених податків за останній звітний період (квартал)). 
Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого стану, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22).
Відповідно до матеріалів справи сама ОСОБА_1 , як і її представник, брали активну участь у розгляді цієї справи, зокрема, шляхом участі у судових засіданнях в суді першої інстанції, які відбувалися під час дії воєнного стану на території України.
Доводи скаржниці щодо поважності причин пропуску строку не зумовлені обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії.

6.          26.04.2023 скаржниця подала заяву про усунення недоліків, в якій просила поновити їй строк на апеляційне оскарження судового рішення, з огляду на те, що вона є соціальним працівником і здійснює догляд та підтримку людей похилого віку, а також доглядає за своєю матір`ю, у зв`язку з чим, з огляду на неможливість залишення без догляду людей, якими скаржниця мала опікуватися, остання не змогла своєчасно подати апеляційну скаргу. Крім того, повторно посилалася на введення в Україні воєнного стану, наявність численних повітряних тривог, ракетних обстрілів, систематичних відключень світла, відсутність Інтернету та мобільного зв`язку, відсутність юридичної освіти і коштів для звернення за юридичною допомогою.

7.          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2022, оскільки наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд визнав неповажними.

8.          16.06.2023 ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та передати справу до Південно-західного апеляційного господарського суду для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження. 

9.          В касаційній скарзі заявниця зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Застосувавши пункт 4 частини першої статті 261 ГПК України, суд допустив надмірний формалізм, не врахував неотримання скаржницею копії судового рішення у порядку та в спосіб, встановлений законодавством, та обмежив скаржницю в доступі до правосуддя. В обґрунтування скаржниця посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.05.2022 у справі № 911/1825/20, ухвалах від 03.08.2022 у справі № 910/5841/21, від 24.10.2022 у справі № 910/4390/21 та від 28.11.2022 у справі № 910/5953/17, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Також скаржниця посилається на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2022 у справі № 916/668/22, якою було визнано причини пропуску строку поважними та поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення.

10.          Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2023, у зв`язку з відпусткою судді Губенко Н.М. у справі № 916/1908/21 визначено склад колегії суддів: Кондратова І.Д. (головуючий), Вронська Г.О., Студенець В.І.

11.          Верховний Суд вивчив матеріали касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

12.          Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

13.          Згідно з частиною четвертою статті 260 ГПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

14.          Відповідно до пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

15.          Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

16.          При цьому, клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

17.          Суд може визнати поважними причинами пропуску процесуального строку лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. 

18.          Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

19.          Відповідне право апеляційного оскарження не є абсолютним, і у будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку оскарження судового рішення, у тому числі суд має звернути увагу на те, наскільки швидко й сумлінно діяв скаржник з метою оскарження судового рішення та, відповідно, чи є в його діях ознаки зловживання правом на оскарження судового рішення, і мотивувати підстави поновлення цього строку.

20.          Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, суд керувався пунктом 4 частини першої статті 261 ГПК України, з огляду на те, що наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. 

21.          Зокрема суд виходив з того, що у заяві про поновлення строку скаржниця:
-  не навела достатнього обґрунтування та не зазначила об`єктивних обставин непереборної сили, що стали причиною пропуску строку на апеляційне оскарження; 
- не надала доказів на підтвердження своїх доводів про те, що вона здійснює догляд та підтримку лежачих літніх людей, осіб з інвалідністю та осіб, які мають обмеження у фізичному стані. Натомість, обставини виконання скаржницею своїх трудових обов`язків соціального працівника є суб`єктивними, оскільки вони залежать виключно від організації її роботи;
- будучи незгодною з відмовою у задоволенні позову, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинна була з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо оскарження рішення суду першої інстанції;
- відсутні докази які б свідчили про наявність безпосереднього зв`язку між запровадженням воєнного стану та неможливістю подання апеляційної скарги з дотримання встановленого процесуальним законом строку;
- при цьому, Шубіна Т.А., як і її представник, брали активну участь у розгляді цієї справи, зокрема, шляхом участі у судових засіданнях в суді першої інстанції, які відбувалися під час дії воєнного стану на території України, а оголошення "повітряної тривоги" та відсутність електроенергії не є постійним явищем, тому не можуть бути розцінені судом поважними або непереборними обставинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вони також є суб`єктивними (правова позиція Верховного Суду відображена в ухвалах від 05.04.2023 у справі №911/3641/21, від 22.03.2023 у справі №910/1349/22, від 23.03.2023 у справі №910/16282/21);
- повторно посилається на введення воєнного стану, значну кількість повітряних тривог, відсутність електроенергії/інтернету/мобільного зв`язку, тому була обмежена в часі для підготовки апеляційної скарги у справі, оцінку яким суд апеляційної інстанції надавав та визнав їх неповажними в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху.
Суд апеляційної інстанції врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, згідно з якими введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду, а питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого строку, зокрема, у випадку, якщо особа зазначає конкретні обставини, які у зв`язку з введенням воєнного стану завадили їй вчасно подати апеляційну скаргу, що підтверджено відповідними доказами.
Щодо доводів скаржниці, що вона не має юридичної освіти і коштів для звернення за юридичною допомогою, у зв`язку з чим не була обізнана зі встановленим процесуальним законодавством строком звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначив, що вони також не свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки, по-перше, порядок та строки апеляційного оскарження були роз`яснені безпосередньо в рішенні місцевого господарського суду; по-друге, апелянтом не надано жодних доказів неможливості отримання гарантованої державою безоплатної правової допомоги відповідно до приписів Закону України "Про безоплатну правову допомогу". 
Також суд вказав на безпідставність посилання заявниці на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2022 про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі № 916/668/22, оскільки такі висновки, викладені судом у вказаній ухвалі, були зроблені з урахуванням конкретних обставин цієї справи та в силу вимог процесуального закону, і не є обов`язковими для суду при вирішення питання про поновлення строку в іншій справі.

22.           Частиною другою статті 293 ГПК України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

23.          Доводи скаржниці, не спростовують правильності процесуальних дій суду апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали та не викликають сумнівів щодо застосування норм процесуального права.

24.          Викладені в касаційній скарзі доводи зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

25.          Щодо посилання скаржниці на неврахування судом апеляційної інстанції обставини неотримання останньою копії рішення суду першої інстанції у порядку та в спосіб, встановлений законодавством, Верховний Суд зазначає, що відповідно до відомостей з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2022 надсилалося ОСОБА_1 11.10.2022, однак 19.10.2022 повернулося до суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

26.          Так, порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом пункту 4 частини шостої якої днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

27.          У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20, від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22).

28.          Також Верховний Суд зазначає, що з відомостей з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що:
- ОСОБА_1 та її представник - адвокат Туровець О.В. брали участь у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення суду першої інстанції, тобто з результатом розгляду справи були обізнані;
- звертаючись з апеляційною скаргою вперше 07.11.2022 ОСОБА_1 подала заяву про поновлення пропущеного строку, в якій сама ж зазначила про обізнаність надсилання поштового відправлення Господарського суду міста Києва за трековими номерами 6511913915239 та 6511913915263, однак у зв`язку з виїздом із міста не мала змоги їх отримати, тому  днем вручення їй рішення суду першої інстанції є 17.10.2022 (дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата).

29.          Стосовно посилання скаржниці на висновки Верховного Суду та ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2022 у справі № 916/668/22 щодо поновлення процесуальних строків у зв`язку з введенням воєнного стану, Верховний Суд зазначає, що є такі випадки щодо поновлення строку на оскарження судових рішень, однак питання про поновлення строку вирішується судом у кожному окремому випадку з урахуванням обґрунтувань та доводів, викладених у клопотанні про його поновлення. При цьому, в зазначеній ухвалі пропуск строку був незначний - 19 днів (останнім днем для поновлення строку на апеляційне оскарження було 30.10.2022, апеляційну скаргу подано 18.11.2022), натомість у справі, яка переглядається, звернення з апеляційною скаргою було повторне, пропуск строку сягає більше п`яти місяців з дня складення повного судового рішення, та навіть з урахуванням ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги від 28.12.2022 (отримана скаржницею 05.01.2023) - майже три місяці.

30.          З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. 

31.          У зв`язку з цим, Верховний Суд визнає касаційну скаргу необґрунтованою і відмовляє у відкритті касаційного провадження відповідно до частини другої статті 293 ГПК України.

32.          Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, Верховний Суд не розглядає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись нормами статей 234, 287, частини другої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:
1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/1908/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023.

2.          Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                         І. Кондратова

Судді                                                                                                     Г. Вронська

                                                                                                             В. Студенець