ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року 
м. Київ

cправа №  914/782/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:
позивача-1 - фізичної особи - підприємця Гуртової Тетяни Федорівни - не з`явився,
позивача-2 - фізичної особи -підприємця Кунц Ріти Леонідівни - не з`явився,
позивача-3 - фізичної особи - підприємця Кучинської Антоніни Михайлівни - не з`явився,
позивача-4 - фізичної особи - підприємця Пакулової Людмили Віталіївни - не з`явився,
позивача-5 - фізичної особи - підприємця Семенюка Ігоря Олексійовича - не з`явився,
відповідача - Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - Грищенко К.В., в порядку самопредставництва,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватної фірми «Скорпіон-Сервіс» - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Гуртової Тетяни Федорівни, фізичної особи - підприємця Кунц Ріти Леонідівни, фізичної особи - підприємця Кучинської Антоніни Михайлівни, фізичної особи - підприємця Пакулової Людмили Віталіївни та фізичної особи - підприємця Семенюка Ігоря Олексійовича
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 (головуючий суддя: Кравчук Н.М., судді: Кордюк Г.Т., Скрипчук О.С.),
у справі № 914/782/22
за позовом фізичної особи - підприємця Гуртової Тетяни Федорівни (далі - ФОП Гуртова Т.Ф.), фізичної особи - підприємця Кунц Ріти Леонідівни (далі - ФОП Кунц Р.Л.), фізичної особи - підприємця Кучинської Антоніни Михайлівни (далі - ФОП Кучинська А.М.), фізичної особи - підприємця Пакулової Людмили Віталіївни (далі - ФОП Пакулова Л.В.) та фізичної особи - підприємця Семенюка Ігоря Олексійовича (далі - ФОП Семенюк І.О.)
до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення), 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватна фірма «Скорпіон-Сервіс» (далі - ПФ «Скорпіон-Сервіс»),
про визнання недійсним рішення, зобов`язання вчинити дії.
1.   ІСТОРІЯ СПРАВИ 
Короткий зміст позовних вимог
Позивачі звернулися до суду з позовом до Відділення про: визнання недійсним рішення відповідача від 31.01.2022 про відмову в прийнятті розпорядження про початок розгляду справи за заявою позивачів від 18.01.2022 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання голови Відділення прийняти розпорядження про початок розгляду справи та провести розслідування.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на те, що Відділення не перевірило наявності ознак зловживання ПФ «Скорпіон-Сервіс» монопольним становищем та  не звернуло уваги на зумовлені цим зловживанням наслідки для позивачів, а, отже, Відділення не виконало покладених на нього завдань згідно із Законом України «Про захист економічної конкуренції». За доводами позивачів, відповідач фактично самоусунувся від розгляду питання по суті, не навів в оскаржуваному рішенні конкретних правових підстав для відмови в задоволенні заяви позивачів, обґрунтувавши відмову суперечливими доводами та надавши формальну відповідь.
Згідно з ухвалою господарського суду Львівської області від 05.07.2022, зокрема, залучено до участі у справі № 914/782/22 ПФ «Скорпіон-Сервіс» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Короткий зміст судових рішень попередніх інстанцій
Рішенням господарського суду Львівської області від 25.10.2022 зі справи                              № 914/782/22 (суддя Ділай У.І.) позовні вимоги задоволено частково: визнано недійсним рішення Відділення від 31.01.2022 про відмову в прийнятті розпорядження про початок розгляду справи за заявою від 18.01.2022 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; у задоволенні вимоги про зобов`язання голови Відділення прийняти розпорядження про початок розгляду справи та провести розслідування - відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване, зокрема, тим, що  в оскаржуваному рішенні Відділення, оформленому листом, не надано обґрунтованої оцінки всім повідомленим у заяві від 18.01.2022 обставинам порушення ПФ «Скорпіон-Сервіс» законодавства про захист економічної конкуренції, яке полягає, за твердженням заявників, у вчиненні обмежувальної та дискримінаційної діяльності  при постачанні електричної енергії. Отже, у розгляді заяви Відділення надало формальну відповідь про відмову в розгляді справи, оскільки ним не досліджувалися повідомлені у вказаній заяві обставини вчинення ПФ «Скорпіон-Сервіс» обмежувальної та дискримінаційної діяльності у відношенні до підприємців (власників магазинів), у той час як рішення про відмову має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинно розкривати заявникові мотиви його ухвалення.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 зі справи рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині, в якій позовні вимоги задоволені судом першої інстанції. Здійснено новий розподіл судових витрат.
Постанову суду апеляційної інстанції обґрунтовано, зокрема, з посиланням на те, що листом-рішенням заявникам надано вичерпну та обґрунтовану відповідь щодо піднятого ними питання та чітко зазначено, що взаємовідносини між підприємцями та власником торгового комплексу «Ювант» - ПФ «Скорпіон-Сервіс» регулюються договорами про надання послуг. Заявників було повідомлено, що питання, підняті у заяві щодо дотримання ПФ «Скорпіон-Сервіс»  вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, а також контролю за діяльністю, що потребує ліцензування не відносяться до повноважень органів Антимонопольного комітету України. На підставі наведеного, Відділенням було запропоновано у разі неможливості врегулювання спірного питання договірних відносин у претензійному (досудовому) порядку звернутись до судових органів.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Позивачі у касаційній скарзі (в редакції, яка надійшла після залишення касаційної скарги позивачів без руху), з посиланням на неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять Суд постанову суду апеляційної інстанції зі справи скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
2.   АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи осіб, які подали касаційну скаргу
В обґрунтування доводів касаційної скарги позивачі посилаються на:
- пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17 та у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі                                № 904/4227/20; 
- пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 3 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у подібних правовідносинах.
Доводи інших учасників справи, заяви та клопотання учасників справи
Відділення у відзиві на касаційну скаргу просить Суд в її задоволення відмовити, з посиланням, зокрема, на безпідставність доводів касаційної скарги.
18.08.2023 від ПФ «Скорпіон-Сервіс» надійшло клопотання/заява, згідно з яким (якою) фірма повідомляє про те, що заперечує проти вимог касаційної скарги та просить касаційну скаргу відхилити.
На електронну адресу Касаційного господарського суду 21.08.2023 надійшло клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги у справі, у зв`язку із захворюванням представника позивачів Рязанцева О.Є. 
Клопотання не підписане кваліфікованим електронним підписом, про що начальником відділу опрацювання документів (канцелярії) управління забезпечення автоматизованого документообігу суду складено відповідну довідку від 21.08.2023 № 18.
Протокольною ухвалою від 22.08.2023 Суд залишив вказане клопотання без розгляду на підставі частини четвертої статті 170 ГПК України, оскільки останнє не містить кваліфікованого електронного підпису.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                         № 914/782/22 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Селіваненко В.П. (головуючий), Булгакова І.В., Малашенкова Т.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.05.2023.
Ухвалою Верховного Суду від 11.07.2023 (після усунення позивачами недоліків касаційної скарги), зокрема, відкрито касаційне провадження у справі  № 914/782/22 за касаційною скаргою позивачів та призначено розгляд касаційної скарги на 22.08.2023.
Відповідно до розпорядження заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 14.08.2023                                            № 29.2-02/2231   проведений повторний автоматизований розподіл справи                                № 914/782/22 у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 01.08.2023 про відставку судді Селіваненка В.П.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023 для розгляду справи № 914/782/22 визначено колегію суддів у складі: Колос І.Б. (головуючий), Булгакова І.В., Малашенкова Т.М.
3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Позивачі 18.01.2022 звернулися до Відділення з колективною заявою про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. 
В обґрунтування поданої заяви заявники зазначали, що ПФ «Скорпіон-Сервіс» є власником внутрішніх технологічних електричних мереж торгового комплексу «Ювант» (м. Луцьк), трансформаторної підстанції № 477 та КП-10кВ, яка живить електроенергією торговий комплекс та магазини усіх 208 підприємців, розташованих у ньому. Користуючись тим, що будь-якої іншої (альтернативної) електричної технологічної мережі, якою до магазинів підприємців могла б постачатись електрична енергія, не існує, ПФ «Скорпіон-Сервіс», на думку позивачів, зловживає своїм монопольним становищем.
Крім того, позивачі зазначили, що ПФ «Скорпіон-Сервіс» тривалий час протиправно допускає зловживання у конкретних формах, прямо заборонених згідно із Законом України «Про захист економічної конкуренції», зокрема: 1) обумовлює укладання угод з постачання електричної енергії підприємцям необхідністю прийняття ними додаткових зобов`язань (наприклад: оплати послуг з постачання теплової енергії, оплати охоронних послуг, оплати утримання площ загального користування та прилеглої території тощо), тобто, таких зобов`язань, які за своєю природою та згідно з торговими та, іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору; 2) повністю відмовляє підприємцям в реалізації товару (електроенергії) за відсутності альтернативних джерел його придбання, внаслідок чого магазини заявників роками залишаються без електропостачання; 3) створює перешкоди у доступі на локальний ринок постачання електричної енергії іншим суб`єктам господарювання.
За змістом заяви позивачі, вважаючи, що вказані дії ПФ «Скорпіон-Сервіс» є неприпустимими, у вказаній заяві просили: прийняти розпорядження про початок розгляду справи про зловживання ПФ «Скорпіон-Сервіс» монопольним (домінуючим) становищем на ринку; прийняти попереднє, обов`язкове для відповідача, рішення про відновлення постачання електроенергії у магазини заявників; визнати ПФ «Скорпіон-Сервіс» такою, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; визнати ПФ «Скорпіон-Сервіс» такою, що зловживає монопольним (домінуючим) становищем; застосувати до ПФ «Скорпіон-Сервіс» санкції, передбачені частиною другою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»; у зв`язку зі зловживанням монопольним становищем, відповідно до статті 254 КУпАП, скласти протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 166-1 КУпАП щодо відповідних керівників ПФ «Скорпіон-Сервіс».
Рішенням, оформленим листом «Про розгляд заяви» від 31.01.2022                      № 63-02/372 за підписом в.о. голови Відділення, за результатами розгляду колективної заяви позивачів повідомлено, зокрема, про те, що вказані особи вже зверталися з аналогічною заявою від 19.04.2021 № 63-01/70-АМ до Відділення, на яку їм була надана відповідь від 13.05.2021 № 63-02/2580.
У листі від 31.01.2022 № 63-02/372 Відділення також зазначило, що враховуючи системність звернень до Відділення з приводу одного і того ж питання (щодо припинення постачання електричної енергії до торгівельних приміщень заявників), та згідно з пунктом 19-2 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29.06.1998 № 169-р [зі змінами]), органи Антимонопольного комітету України можуть відмовити у розгляді заяви, поданої одним і тим же заявником з одного й того ж питання, якщо питання, порушені у раніше поданій заяві, розглянуті по суті. У відповіді на попередню заяву (лист Відділення від 13.05.2021 № 63-02/2580) повідомлялося, що взаємовідносини між підприємцями та власником торгового комплексу «Ювант» - ПФ «Скорпіон-Сервіс» регулюються договорами про надання послуг. Виходячи з даних договорів, підприємці є субспоживачами послуг з постачання електричної енергії та здійснюють відповідну оплату за дані послуги ПФ «Скорпіон-Сервіс». 
Також за змістом листа від 31.01.2022 № 63-02/372 з матеріалів повторної заяви слідує, що ПФ «Скорпіон-Сервіс» є, на думку заявників, «суб`єктом природної монополії», оскільки на локальному ринку постачання електричної енергії приватним підприємцям-власникам торгових приміщень у торговому центрі «Ювант» у неї немає жодного конкурента. 
Водночас заявники повідомляють, що постачання електричної енергії має право здійснювати суб`єкт господарювання, якщо ним отримано в установленому законодавством порядку ліцензію на здійснення господарської діяльності з постачання електричної енергії або якщо його зареєстровано Регулятором суб`єктом, що набув статус малої системи розподілу. Наразі ПФ «Скорпіон-Сервіс» цим вимогам не відповідає, що підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики комунальних послуг від 13.01.2021 № 261/20.4/7-21 (доданий до матеріалів заяви). 
Отже, виходячи наведеного вище, у Відділення відсутні підстави щодо дослідження становища ПФ «Скорпіон-Сервіс» на ринку постачання електричної енергії. 
При цьому, як зазначалося Відділенням, контроль за дотриманням ПФ «Скорпіон-Сервіс» законодавства в сфері електроенергетики, ліцензування та іншого, окрім законодавства про захист економічної конкуренції, не відноситься до повноважень органів Антимонопольного комітету України, про що повідомлялося в листі Відділення від 13.05.2021 № 63-02/2580.
Судами встановлено, що згідно з листом «Про розгляд заяви» від 13.05.2021                            № 63-02/2580 Відділення вже давало відповідь позивачам на колективну заяву щодо припинення надання послуги з електропостачання, в якому повідомлялося, що відповідно до інформації, наведеній у даній колективній заяві, взаємовідносини між підприємцями та власником торгового комплексу «Ювант» - ПФ «Скорпіон-Сервіс»  регулюються договорами про надання послуг. Виходячи зі змісту даних договорів, підприємці є субспоживачами послуг з постачання електричної енергії та здійснюють відповідну оплату за надані послуги ПФ «Скорпіон-Сервіс».
Підприємці мають право звернутися до органів Антимонопольного комітету України на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розглядаються Антимонопольним комітетом, зокрема, на підставі Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі - Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від  29.06.1998 № 169-р [зі змінами]).
У разі доведення заявником, що дії відповідача містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, органи Антимонопольного комітету розпочинають справи, надають рекомендації за результатами розгляду заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції
Згідно з пунктом 74 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», роздрібний ринок електричної енергії - це система відносин, що виникають між споживачем електричної енергії та електропостачальником у процесі постачання електричної енергії, а також іншими учасниками ринку, які надають пов`язані з постачання електричної енергії послуги. 
Відповідно до пункту 1.1.1 глави 1.1 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Волинській області (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 учасникам ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі, оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. 
3 метою врегулювання спірних договірних відносин між підприємцями-заявниками та приватним акціонерним товариством «Волиньобленерго» на нараді в секторі НКРЕКП, що проводилася 11.08.2017 було прийнято рішення з покрокового врегулювання та складено протокол № 27-п, одним із заходів в якому передбачалося укладення договору про спільне використання технологічних мереж між ПФ «Скорпіон-Сервіс» та приватним акціонерним товариством «Волиньобленерго». Проте ПФ «Скорпіон-Сервіс» вносити відповідні зміни в договір відмовилася.
Згідно з постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі № 903/834/17 рішення господарського суду Волинської області про відмову в задоволенні позову про внесення змін до договору про постачання електричної енергії залишено без змін, що унеможливило внесення відповідних змін до договору ПФ «Скорпіон-Сервіс». Відповідно до наведеного вище, ПФ «Скорпіон-Сервіс» є основним споживачем, а заявники - субспоживачами послуг з постачання електричної енергії. 
Отже, питання, які порушені в заяві щодо дотримання ПФ «Скорпіон-Сервіс» вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, а також контролю за діяльністю, що потребує ліцензування, - не відносяться до повноважень органів Антимонопольного комітету України. На підставі наведеного, Відділенням запропоновано у разі неможливості врегулювання спірного питання договірних відносин у претензійному (досудовому) порядку звернутися до судових органів.
Судами також встановленою, що ПФ «Скорпіон-Сервіс» споживає електроенергію на підставі договору про постачання електричної енергії, укладеного згідно із заявою-приєднанням від 20.12.2018. Відповідно до цього договору торговому комплексу «Ювант» присвоєно єдину точку комерційного обліку та саме ПФ «Скорпіон-Сервіс» вважається єдиним суб`єктом ринку для постачання електричної енергії у вказаному торговому комплексі. 
Проектом на електропостачання торгового комплексу «Ювант» не передбачено підключення будь-яких інших споживачів та/або субспоживачів до його електромережі. Зокрема, технічними умовами від 03.03.2003 № 18-20/03, виданими приватним акціонерним товариством «Волиньобленерго» та самим робочим проектом електропостачання торгового комплексу «Ювант» передбачена наявність лише одного споживача електроенергії - ПФ «Скорпіон-Сервіс», що здійснює споживання та розрахунковий облік електроенергії на межі балансової належності, а саме, у трансформаторній підстанції. При цьому, згідно з пунктом 9 цих ТУ встановлено, що розрахунковий облік електроенергії виконано на межі балансової належності електроустановки ПФ «Скорпіон-Сервіс» та постачальника електричної енергії.
Укладення договорів про надання послуг між пайовиками та забудовником (ПФ «Скорпіон-Сервіс») передбачено у договорах про пайову участь у будівництві (капітальній інвестиції).
Особи, які приймали участь у будівництві торгового комплексу «Ювант» уклали такі договори про пайову участь у будівництві (капітальній інвестиції), згідно з пунктом 2.2 яких сторони домовилися укласти із забудовником (ПФ «Скорпіон-Сервіс») до відкриття торгового комплексу угоду про надання послуг з утримання та функціонування торгового комплексу. 
З посиланням на те, що Відділення не перевірило наявності ознак зловживання ПФ «Скорпіон-Сервіс» монопольним становищем та  не звернуло уваги на зумовлені цим зловживанням наслідки для позивачів, а, отже, не виконало покладених на нього завдань згідно із Законом України «Про захист економічної конкуренції», самоусунулося від розгляду питання по суті, не навело в оскаржуваному рішенні конкретних правових підстав для відмови у задоволенні заяви позивачів, обґрунтувавши відмову суперечливими доводами та надавши формальну відповідь, позивачі звернулися з цим позовом до суду.
4.   ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним рішення відповідача про відмову в прийнятті розпорядження про початок розгляду справи за заявою позивачів від 18.01.2022 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання голови Відділення прийняти розпорядження про початок розгляду справи та провести розслідування.
Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Не погоджуючись із судовим рішенням попередньої інстанції, позивачі у доводах касаційної скарги посилаються, зокрема, на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17 та у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі № 904/4227/20.
Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття «подібні правовідносини», а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі                                    № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
Ураховуючи наведені висновки щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду визнала за потрібне конкретизувати раніше викладені Верховним Судом висновки щодо цього питання та зазначила, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
У справі № 904/4227/20, на постанову Верховного Суду в якій посилаються у доводах касаційної скарги позивачі, розглядався спір про визнання недійсним рішення, яке прийняте за результатом розгляду антимонопольної справи. Так, у постанові від 09.12.2021 Верховний Суд зазначив, зокрема, про те, що за приписами пункту 32 Правил розгляду справ у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.
Проте скаржники залишають поза увагою те, що спір у справі № 904/4227/20 стосувався оскарження рішення, яке прийняте за результатом розгляду антимонопольної справи, на відміну від справи № 914/782/22, в якій оскаржується рішення про відмову в прийнятті розпорядження про початок розгляду справи.
Отже, правовідносини у справі № 904/4227/20 та у справі № 914/782/22 не є подібними, зокрема, за змістовим критерієм.
Скаржники також посилаються на постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17, предметом розгляду в якій був спір про визнання недійсним рішення про відмову в розгляді справи за заявою про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема, те, що виходячи із системного тлумачення положень статті 7, 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та пункту 20 Правил розгляду справ, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відмова Комітету в розгляді справи є рішенням Комітету, оформленим не розпорядженням, а листом-повідомленням. Отже, таке рішення може бути оскаржене заявником у господарському суді.
Правилами розгляду справ встановлено, що вони визначають окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі, про захист від недобросовісної конкуренції органами Антимонопольного комітету України відповідно до законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», «Про Антимонопольний комітет України» та встановлюють порядок перевірки та перегляду рішень органів Антимонопольного комітету України в цих справах і діють до прийняття відповідних актів законодавства.
Пунктом 20 Правил розгляду справ передбачено, що в разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений, голова відділення відмовляють у розгляді справи, про що письмово повідомляється заявнику.
Оскільки чинним законодавством майже не врегульовано процедури та критеріїв, за якими Антимонопольний комітет ухвалює рішення про відкриття чи відмову в розгляді справи, рішення Комітету про відмову має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинне розкривати заявникові мотиви його ухвалення. Дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.
Велика Палата Верховного Суду виходить із важливості дотримання принципу належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, що Комітет має враховувати при ухваленні рішень, у тому числі, на стадії вирішення питання щодо початку розгляду справи або відмови в її розгляді. Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. 
З огляду на зміст рішення Відділення про відмову в розгляді справи та встановлені судом попередньої інстанції обставини, відсутні підстави вважати, що судом попередньої інстанції у справі № 914/782/22 не враховані висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17, зокрема, щодо важливості дотримання принципу належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, а також стосовно вимог, яким повинно відповідати рішення органу Антимонопольного комітету України про відмову: бути максимально вичерпним, ґрунтовним, розкривати заявникові мотиви його ухвалення.
Встановивши дотримання Відділенням наведених вимог та прийняття останнім рішення в межах його повноважень, з дотриманням принципу належного урядування, суд попередньої інстанції у справі № 914/782/22 дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Отже, підстава касаційного оскарження, обґрунтована позивачами з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.
У касаційній скарзі скаржники також посилаються на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 3 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України).
Стосовно наведеного Верховний Суд зазначає таке.
Так, згідно з пунктом 3 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається, зокрема, обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору.
З огляду на встановлені як Відділенням, так і судом апеляційної інстанції обставини щодо статусу ПФ «Скорпіон-Сервіс», як одного з учасників ринку електричної енергії, відсутності у названої фірми статусу електропостачальника та особи, яка займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, невиявлення в її діях ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, - суд попередньої інстанції обґрунтовано не застосував до спірних правовідносин приписи пункту 3 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Доводи скаржників у зазначеному аспекті спрямовані насамперед на переоцінку обставин даної справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України.
Крім того, скаржники у своїх доводах не враховують те, що у цій справі предметом розгляду було, зокрема, питання про визнання недійсним рішення відповідача від 31.01.2022 про відмову в прийнятті розпорядження про початок розгляду справи за заявою позивачів від 18.01.2022 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. 
За змістом статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
У справі № 914/782/22 Відділенням не приймалося рішення за результатом розгляду антимонопольної справи, зокрема, третій особі не було інкриміноване порушення за пунктом 3 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Верховний Суд зазначає, що наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції щодо оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржників, свідчить про наявність підстав для задоволення вимоги про визнання недійсним рішення Відділення про відмову в розгляді справи.
Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржниками не зазначено й не обґрунтовано. 
Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Верховний Суд бере до уваги та вважає частково прийнятними доводи, викладені у відзиві Відділення на касаційну скаргу, у тій частині, в якій вони не суперечать мотивам цієї постанови.
Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим підстави для скасування судового рішення попередньої інстанції - відсутні.
Судові витрати
Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржників, оскільки Верховний Суд залишає касаційну скаргу позивачів без задоволення, а судове рішення попередньої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Гуртової Тетяни Федорівни, фізичної особи - підприємця Кунц Ріти Леонідівни, фізичної особи - підприємця Кучинської Антоніни Михайлівни, фізичної особи - підприємця Пакулової Людмили Віталіївни та фізичної особи - підприємця Семенюка Ігоря Олексійовича залишити без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 914/782/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             І.   Колос

Суддя                                                                                           І. Булгакова

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова