ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року 
м. Київ

cправа №  905/379/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Кібенко О.Р., Студенець В.І., 

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
представників:
позивача - Бєлкіна Л.М.,
відповідача-1  - Гінінгера А.А.,
відповідача-2  - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 (головуючий суддя - Склярук О.І., судді: Гетьман Р.А., Терещенко О.І.) в частині перегляду додаткового рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 (суддя Чернова О.В.)
та
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 (головуючий суддя - Склярук О.І., судді: Гетьман Р.А., Терещенко О.І.) та   рішення Господарського суду Донецької області від 07.12.2022, а також на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 306 грн (суддя Чернова О.В.)
у справі №905/379/21
за позовом  ОСОБА_1 
до   1. Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча",
2. Барленко ЛТД (BARLENСO LTD)
про визнання рішення наглядової ради №313 від 14.03.2018 недійсним, визнання правочину недійсним та витребування акцій,
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог
1.1. ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"), Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" (далі - ПАТ "ПУМБ") та просила суд:
- визнати недійсною публічну безвідкличну вимогу від 19.03.2018 та застосувати наслідки її недійсності щодо простих іменних акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат Ілліча", які належали позивачу на праві приватної власності в кількості 134 335 штук, номінальною вартістю 0,25 коп. (33583,75 грн);
- визнати недійсним рішення Наглядової Ради ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" від 14.03.2018 за №313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату в розмірі 0,08 грн у загальній кількості 0,677% від статутного фонду;
- зобов`язати ПАТ "ПУМБ" списати 134 335 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" номінальною вартістю 0,25 коп. з депозитного рахунку Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), відкритому в ПАТ "ПУМБ", та зарахувати 134 335 штук на депозитний рахунок позивача.
1.2.Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.03.2021 у справі №905/379/21 позовна заява прийнята до розгляду.
1.3.30.04.2021 від позивача на адресу Господарського суду Донецької області надійшла заява про зміну (уточнення) позовних вимог, відповідно до якої позивач просив:
- визнати недійсним рішення Наглядової Ради ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" від 14.03.2018 за №313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату у розмірі 0,08 грн;
-  визнати недійсним публічну безвідкличну вимогу від 19.03.2018;
- витребувати у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у кількості 134 335 шт. простих іменних акцій на користь позивача.
1.4.10.11.2022 від позивача на адресу Господарського суду Донецької області надійшло клопотання про зміну предмета позову, в якій позивач просив суд залучити до розгляду справи, як нового співвідповідача, громадянина України ОСОБА_2 , замість первісного співвідповідача - Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), а позовні вимоги просив розглядати в наступному вигляді:
- стягнути солідарно з ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доплату 326 434,05 грн за акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у зв`язку із зниженням ціни їх викупу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 22.03.2018 про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", суму 3% річних внаслідок недоплати за акції 44 941 грн, суму інфляційного збільшення боргу - 180 240,72 грн, а всього - 551 615,77 грн.
1.5.Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.11.2022 судом відмовлено у прийнятті до розгляду позовних вимог в редакції заяви №2 від 02.11.2022.
1.6.02.12.2022 позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з заявою №3 про уточнення позовних вимог, в якій просив:
- визнати недійсним рішення Наглядової Ради ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" від 14.03.2018 за №313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату у в розмірі 0,08 грн;
- визнати недійсним правочин щодо зобов`язання акціонера ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча";
- витребувати у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у кількості 134 335 шт. простих іменних акцій на користь ОСОБА_1 .
1.7.Зазначена заява була прийнята судом першої інстанції до розгляду.
1.8.Позовні вимоги обґрунтовані непропорційним втручання у право власності позивача на акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у зв`язку з несправедливою ціною викупу цих акцій відповідно до статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства".
2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
2.1.Станом на 27.04.2018 загальна кількість акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" складала 12371260750 штук акцій (100%), що підтверджується річною інформацією емітента.
2.2.У власності Компанії Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) станом на 23.03.2017 знаходився домінуючий контрольний пакет акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у розмірі 99,3226% у кількості 12287452297.
2.3.Позивач, фізична особа ОСОБА_1 , є власником 134335 простих іменних акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", що підтверджується сертифікатом іменних акцій серії А №674 від 20.12.2009 та випискою про стан рахунків в цінних паперах станом на 08.02.2017.
2.4.27.02.2018 між Компанією Метінвест Б.В. (Metinvest B.V.) (далі - сторона 1), Компанією Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) (далі - сторона 2) та Компанією Барленко ЛТД (Barlenco LTD) (далі - сторона 3) укладено договір, за змістом якого констатовано, що сторони є афілійованими особами в розумінні пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства", а саме сторона 2 та сторона 3 перебувають під контролем сторони 1; сторона 2 володіє 99,32% акцій Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - Товариство); Сторони разом мають право власності на домінуючий контрольний пакет акцій Товариства, який таким чином перебуває у прямій власності сторони 2 та опосередкованій власності сторони 1.
2.5.Відповідно до пункту 1 договору визначено сторону 3 особою, що уповноважена на вчинення наступних дій: вимагати від інших акціонерів продажу належних їм акцій Товариства шляхом надсилання до Товариства публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій Товариства та вчиняти всі інші дії відповідно до вимог та у порядку, визначеними статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" та пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня корпоративного управління в акціонерних товариствах". Сторона 3 вчиняє дії, зазначені в пункті 1 цього договору, від власного імені та за власні кошти, самостійно несе ризик збитків за неналежне виконання своїх обов`язків (пункт 2 договору).
2.6.02.03.2018 ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" отримав від Компанії Барленко ЛТД (Barlenco LTD) повідомлення вих. №03 від 01.03.2018 про намір скористатися правом, передбаченим статтею 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", щодо обов`язкового продажу простих акцій акціонерами ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".
2.7.14.03.2018 рішенням наглядової ради ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", яке оформлене протоколом №313 від 14.03.2018, затверджена ринкова вартість однієї простої іменної акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у складі пакетів загальною кількістю 0,677% від статутного фонду у розмірі 0,08 грн.
2.8.19.03.2018 Компанія Барленко ЛТД (Barlenco LTD) направила ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій в усіх власників акцій Товариства (вих. №03 від 19.03.2018), у пункті 3 якої зазначено, що номінальна вартість однієї простої акції 0,25 грн, загальна кількість простих акцій 12371260750 штук.
2.9.За пунктом 4 вказаної вимоги зазначено, що ціна придбання акцій становить 0,08 грн за одну просту іменну акцію ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", ціна придбання акцій затверджена наглядовою радою ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" - ринкова вартість акцій визначена суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність станом на 02.03.2018.
2.10.12.04.2018 з рахунку позивача, відкритого в Приватному акціонерному товаристві "Експерт-капітал", були списані 132000 шт. акцій; 13.04.2018 з депозитарного рахунку позивача, відкритого в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Об`єднана реєстраційна компанія" були списані 2335 шт. акцій.
3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.1.Господарський суд Донецької області рішенням від 07.12.2022 у справі №905/379/21 у задоволенні позову відмовив.
3.2.Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання недійсним рішення Наглядової Ради ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" від 14.03.2018 за №313, а також правочину щодо зобов`язання акціонера ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії Барленко ЛТД (Barlenco LTD) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", є неефективним способом захисту, адже не призведе до відновлення порушених прав позивача, а саме отримання справедливої компенсації за продані акції. Оскільки вимога про витребування у Компанії Барленко ЛТД (Barlenco LTD) акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у кількості 134335 шт. простих акцій на користь ОСОБА_1 є похідною вимогою, то така вимога також не підлягає задоволенню.
3.3.Господарський суд Донецької області додатковим рішенням від 20.12.2022 у справі №905/379/21 стягнув з позивача на користь першого відповідача судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 20 078,37 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 18 306 грн.
3.4.Суд першої інстанції дійшов висновку, що справедливим буде покладення на позивача та відповідача-1 судових витрат на проведення експертизи у рівних частинах, у зв`язку з чим стягнув на користь відповідача-1 судові витрати на проведення експертизи у розмірі 20 078,37 грн. Крім того, пославшись на принцип співмірності судових витрат та керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), суд дійшов висновку про часткове стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50% від заявленої вартості таких витрат, а саме в розмірі 18 306,00грн.
3.5.Східний апеляційний господарський суд постановою від 06.06.2023 у справі №905/379/21 рішення Господарського суду Донецької області від 07.12.2022 залишив без змін; додаткове рішення Господарського суду  Донецької області від 20.12.2022 у цій справі скасував в частині стягнення з позивачки витрат на проведення експертизи у сумі 20 078,37 грн; в цій частині прийняв нове рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат за проведення експертизи.
3.6.Апеляційний суд погодився з висновками місцевого господарського суду про неефективність обраного позивачем способу захисту порушених прав та про часткове стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50% від заявленої вартості таких витрат. Разом з тим, зазначивши, що перевірка арифметичного розрахунку, яка фактично наведена у висновку експерта, не може вважатися висновком експерта, а також пославшись на те, що позивач не заявляв клопотання про проведення судової експертизи, дійшов висновку, що витрати на проведення судової експертизи не повинні покладатися на позивача.
4.Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх обґрунтування. Доводи інших учасників справи
4.1. ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суд від 06.06.2023 в частині залишення без змін рішення Господарського суду Донецької області від 07.12.2022 у справі №905/379/21 і прийняти нове рішення про задоволення позовної заяви в частині визнання недійсним правочину щодо зобов`язання акціонера ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"; скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 в частині залишення без змін додаткового рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 306 грн, і в цій частині та у стягненні заявлених судових витрат відмовити повністю. Крім того, у випадку визнання Судом правомірними аргументів позивача щодо застосування частини другої статті 5 та частини третьої статті 255 ГПК, скаржник просить задовольнити позов в редакції, якою стягнути солідарно з ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доплату 326 434,05 грн за акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у зв`язку із зниженням ціни їх викупу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 22.03.2018 про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", суму 3% річних за акції - 44 941 гривні, суму інфляційного збільшення боргу - 180 240,72 грн, а усього 551 615,77 грн та скасувати додаткове рішення господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/379/21 та у стягненні судових витрат відмовити повністю.
4.2.Скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, а також прямо відступили від правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 04.03.2021 у справі №910/2483/18, від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, від 24.11.2020 у справі №908/137/18, від 20.07.2022 у справі №910/18813/19, від 06.02.2018 у справі №906/1180/16, від 16.06.2021 у справі №466/7825/16-ц, від 14.12.2021 у справі №905/2291/19, від 15.06.2022 та від 06.07.2022 у справі №905/671/19, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК).
4.3.Відповідач-1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що суди попередніх інстанцій правомірно, обґрунтовано, з урахуванням існуючої судової практики дійшли висновку, що визнання недійсним правочину щодо зобов`язання акціонера ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" є неефективним способом захисту та відмовили у задоволенні позовних вимог в цій частині. Натомість доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, є довільним тлумаченням правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.12.2021 у справі №905/2291/19, від 24.11.2020 у справі №908/137/18, які не спростовують висновків судів попередніх інстанцій. Крім того, відповідач-1 вказує, що додаткове рішення у справі №905/379/21 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу є законним та обґрунтованим, прийняте з врахуванням балансу інтересів сторін у справі, відповідно підстави для його скасування відсутні.
4.4.ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" також звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: (1)скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 у справі №905/379/21 в частині відмови у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат за проведення експертизи у сумі 20 078,37 грн; (2)залишити без змін додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022.
4.5.Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 30.07.2020 у справі №910/14838/18, від 21.12.2022 (скаржником вказано від 27.04.2022) у справі №905/947/21, від 15.05.2023 у справі №914/86/22, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК). При цьому, скаржник зауважує про те, що у разі невизнання подібними правовідносини у зазначених справах, підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції визначає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК (відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 127, 129 ГПК). Також скаржником зазначено про скасування оскаржуваної постанови з підстави, наведеної у пункті 1 частини третьої статті 310 ГПК, оскільки судом не досліджено зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК).
4.6.04.09.2023 від представника позивача надійшло клопотання про врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.06.2023 у справі №554/10517/16-ц
4.7.04.09.2023 від представника ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній зазначає про безпідставність викладених у касаційній скарзі позивача доводів.
4.8.У судовому засіданні, що відбулося 16.08.2023, колегія суддів дійшла висновку про необхідність в оголошенні перерви до 06.09.2023.
5.Позиція Верховного Суду
Щодо доводів касаційної скарги позивача про обґрунтованість відводу, заявленого судді Терещенко О.І.
5.1.13.02.2023 ОСОБА_1 подано до апеляційного господарського суду заяву про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Терещенко О.І. від розгляду справи №905/379/21.
5.2.Вказана заява обґрунтована таким.
Суддя Терещенко О.І., зокрема, приймала участь у розгляді справи №905/1926/18 за позовом ОСОБА_3 (акціонера) до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" та BARLENKO LTD, про стягнення збитків у сумі 3 931 620,00  грн. 
Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.07.2021 у справі №905/1926/18 призначена експертиза та зупинено провадження у справі; проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
На цю ухвалу відповідач у справі №905/1926/18 в особі свого представника подав апеляційну скаргу.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 у справі №905/1926/18 у складі колегії суддів: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Ільїн О.В. апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" - адвоката Гінінгера  А.А. задоволено частково; змінено ухвалу Господарського суду Донецької області від 01.07.2021 у справі №905/1926/18 в частині визначення експертної установи; проведення судової економічної експертизи у справі №905/1926/18 доручено Національному науковому центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" замість визначеного ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.07.2021 у справі №905/1926/18 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Заявник відводу зазначив, що відповідно до змісту постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 у справі №905/1926/18 зміна експертної установи мотивована, на його думку тим, що при її визначенні господарський суд першої інстанції нібито порушив принцип закріплення за експертними установами регіональних зон обслуговування, хоча наказом Міністерства юстиції України від 05.04.2021 №1253/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.04.2021 за №452/36074 "Про внесення змін до деяких нормативно - правових актів з питань судово - експертної діяльності", тобто, на момент прийняття ухвали Господарського суду Донецької області від 01.07.2021, таке зональне закріплення за експертними установами було скасоване.
Крім того, позивач у своїй заяві про відвід, посилався на наступне:
- проігноровано інтерес позивача при розгляді справи №905/1926/18, який прямо заявляв про недовіру до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України;   
- питання про зміну експертної установи при розгляді справи №905/1926/18 в апеляційній скарзі не ставилось, жодного обговорення з цього приводу у судовому засіданні не було, навіть попри те, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач прямо вказував на те, що апріорі не довіряє як експертній установі - Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса;
- самостійний вихід суддів за межі апеляційної скарги є дуже рідким явищем;
- посилався також на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №643/4546/17;     
- навіть у період дії пункту 1.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, призначення експертної установи було дискреційним повноваженням виключно суду першої інстанції і не вважалось порушенням закону при відступленні від принципів зонального закріплення експертних установ, з урахуванням норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні";
- відповідно до норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" стандарт достовірності у системі доказування замінений на стандарт вірогідності (стаття 79 ГПК), з урахуванням чого вважає, що є цілком вірогідним та об`єктивно підтвердженим заангажованість судді Терещенко О.І. та виконання нею замовлень;
- у справі №905/1926/18 колегії суддів у складі головуючий судді Терещенко О.І., судді Тихий П.В., Ільїн О.В. також заявлявся відвід, однак, відхиляючи заяву про відвід, колегія суддів так і не змогла обґрунтувати прийняття нею явно незаконної постанови з явно незаконних мотивів.
- зазначені обставини можуть свідчити про явну упередженість судді Терещенко  О.І. вже при розгляді справи №905/379/21, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 35 ГПК та з урахуванням приписів пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, є підставою для відводу.
5.3.Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
5.4.Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.
5.5.Згідно зі статтею 35 ГПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
5.6.Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зав`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.
5.7.Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Терещенко О.І. від розгляду справи №905/379/21 вбачається, що фактично заявник не погоджується з процесуальними рішеннями судді при розгляді іншої справи №905/1926/18 та зі змістом прийнятих у цій справі судових актів.
5.8.Однак, в силу приписів частини четвертої статті 35 ГПК, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.
5.9.Отже, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
5.10.Водночас, доводи заявника щодо необхідності відводу судді саме з підстав незгоди з його правовою позицією прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №927/734/21, від 31.01.2022 у справі №910/8589/21, від 17.10.2022 у справі №873/214/21.
5.11.Відтак, обставини, наведені у заяві про відвід судді Терещенко О.І., жодним чином не свідчать про її необ`єктивність чи упередженість, а всі доводи, що викладені у заяві про відвід є виключно незгодою скаржника із процесуальними діями судді при розгляді іншої справи №905/1926/18, а також нічим не підтвердженими припущеннями про заінтересованість цієї судді у результаті розгляду справи №905/379/21, з огляду на що, колегія суддів вважає безпідставними відповідні доводи касаційної скарги позивача.
Щодо доводів касаційної скарги позивача про безпідставну відмову у прийнятті до розгляду позовних вимог у редакції заяви №2 від 02.11.2022
5.12.За приписами частини третьої статті 46 ГПК до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
5.13.Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.
5.14.Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
5.15.Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
5.16.Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
5.17.Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.
5.18.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 177 ГПК завданням підготовчого засідання  є остаточне визначення предмету спору та характеру  спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.
5.19.Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з первісними позовними вимогами в такій редакції: 1) визнати недійсною публічну безвідкличну вимогу від 19.03.2018; 2) визнати недійсним рішення наглядової ради ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" від 14.03.2018 №313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату в розмірі 0,08 грн; 3) зобов`язати ПАТ "ПУМБ" списати 134335 шт. простих іменних акцій комбінату з депозитарного рахунку компанії BARLENCO LTD та зарахувати їх на депозитарний рахунок позивача.
5.20.Надалі позивач звернувся до суду із заявою про зміну (уточнення) позовних вимог, яка фактично є заявою про зміну предмета позову, сформувавши позовні вимоги в такій редакції: 1) визнати недійсним рішення наглядової ради ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" від 14.03.2018 №313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату в розмірі 0,08 грн; 2) визнати недійсною публічну безвідкличну вимогу від 19.03.2018 про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"; 3) витребувати у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у кількості 134335 шт. простих акцій на користь позивача ОСОБА_1 . Ця заява прийнята судом до розгляду як заява про зміну предмета позову.
5.21.03.11.2022, до закінчення підготовчого засідання, електронною поштою від представника позивача надійшла заява №2 від 02.11.2022 про зміну предмета позову, за змістом якої останній просив залучити до участі у справі як співвідповідача - громадянина України ОСОБА_2 замість первісного співвідповідача - Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД); стягнути солідарно з ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доплату у розмірі 326 434,05 грн за акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у зв`язку із заниженням ціни їх викупу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 22.03.2018 про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", суму 3% річних внаслідок недоплати за акції - 44 941,00грн, суму інфляційного збільшення боргу - 180 240,72 грн, усього 551 615,77 грн.
5.22.Відмовляючи у прийнятті до розгляду позовних вимог в редакції заяви №2 від 02.11.2022, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, прийшов до висновку, що підставою для звернення до суду із позовом у цій справі є порушення права власності акціонера на акції, зумовлені проведенням процедури "сквіз-аут" з порушенням закону, тому захист права власності полягав у витребуванні спірних акцій, однак змінюючи первісні позовні вимоги, позивач у справі №905/379/21 відмовляється від підстави позову - порушення права власності на акції, отже, змінює підстави позову. Суд зазначив, що у своїй сукупності такі обставини як неможливість витребувати у відповідача 2 акції, зміна нематеріальних вимог, які полягали у захисті права власності на акції, на матеріальні щодо отримання недоплати (включаючи вимогу про нарахування 3% річних та інфляційних втрат), зміна підстав позову, заміна відповідача, надання до суду нових доказів (методика комплексних експертних досліджень визначення вартості акцій підприємств) формулювання предмету позову у точній відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19, фактично є поданням нового позову.
5.23.Втім, зазначені висновки судів колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.
5.24.Як вбачається зі змісту позовної заяви та подальших поданих позивачем заяв про зміну предмету спору, у тому числі й заяви №2, порушення своїх прав власності акціонера на акції позивач протягом усього розгляду справи обґрунтовував порушенням порядку проведення процедури примусового викупу акцій міноритарних акціонерів та порушенням порядку визначення ціни придбання акцій у цій процедурі. 
5.25.За обставинами цієї справи, врахувавши сформовану Верховним Судом практику у постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19 щодо захисту майнових прав міноритарного акціонера внаслідок порушення процедури примусового викупу його акцій, позивач дійшов висновку, що заявлені ним позовні вимоги у справі №905/379/21 не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать захист його порушених прав та інтересів, та вирішив змінити предмет позову, заявивши вимоги про стягнення солідарно з ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доплати у розмірі 326 434,05 грн за акції ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", обґрунтувавши ці вимоги, як і первісно заявлені, обставинами несправедливо визначеної ціни викупу акцій у позивача.
5.26.Отже, після формування актуальної судової практики у спорах щодо проведення процедури "сквіз-аут", позивач вбачав відновлення свого порушеного майнового права, а витребування акцій до речі є також вимогою майнового характеру, що помилково не враховано судами, не у спосіб визнання недійсними рішення наглядової ради про затвердження ринкової вартості однієї простої акції, визнання недійсною  публічної безвідкличної вимоги та витребування акцій, а у спосіб стягнення належної компенсації за викуплені акції. Водночас підстава позову - порушення порядку проведення процедури примусового викупу акцій міноритарних акціонерів та порушення порядку визначення ціни придбання акцій у цій процедурі, залишалася незмінною.
5.27.Тож, зазначена підстава позову послідовно наголошувалася позивачем протягом усього розгляду справи і саме щодо цієї підстави суди вчиняли процесуальні дії з метою перевірки наведених обставин. Так, місцевим господарським судом була призначена у справі експертиза з метою визначення справедливої (ринкової) ціни акцій.
5.28.Крім того, колегія суддів враховує непослідовність висновків судів попередніх інстанцій щодо підстав заявлених позивачем вимог, оскільки при вирішені питання щодо прийняття до розгляду заяви №2 суди виходили з того, що такими підставами є порушення права власності на акції, що, з огляду на неприйняття ними заяви №2, презюмується як таке, що не обґрунтовано несправедливою ціною викупу акцій. Однак, вирішуючи спір по суті, суди вказували на те, що підставою позову є порушення майнових прав позивача через позбавлення його акцій за несправедливою ціною, у зв`язку з чим вказували, що належним способом захисту таких прав є саме вимоги про отримання останнім справедливої компенсації за їх викуп.
5.29.Також, наведені апеляційним судом обґрунтування відмови у прийнятті до розгляду позовних вимог в редакції заяви №2 посиланням на те, що позивачем було змінено коло суб`єктів, питання про права та інтереси яких вирішується під час винесення рішення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розгляд заяви №2 здійснювався до закінчення підготовчого провадження, а отже заміна відповідача або залучення співвідповідача не суперечили положенням статті 47 ГПК та не впливали на кваліфікацію поданої позивачем заяви.
5.30.З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає безпідставною відмову місцевого господарського суду у прийнятті до розгляду позовних вимог у редакції заяви №2 від 02.11.2022. У свою чергу безпідставна відмова в прийнятті такої заяви свідчить про ухвалення оскаржуваних судових рішень з порушенням норм процесуального права, що мало наслідком недослідження нового предмету позову (змінених позивачем вимог, що є його імперативним правом до закінчення підготовчого засідання), в межах розгляду якого позивач має намір ефективно захистити свої права та охоронювані законом інтереси, що в свою чергу унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
5.31.Оскільки вказані порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачених статтями 14, 269, 300 ГПК, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.
5.32.Посилання ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на те, що наслідком відмови у задоволенні заяви про зміну предмета (та підстав) позову є її повернення без розгляду, що свідчить що така ухвала підлягала оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 255 ГПК), і що наведені позивачкою доводи її незаконності не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, колегія суддів не вважає слушними, з огляду на таке.
5.33.Відповідно до пункту 6 частини першої статті 255 ГПК окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).
5.34.Водночас положеннями частини третьої статті 255 ГПК визначено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
5.35.Як вбачається зі змісту ухвали від 25.11.2022, судом було, зокрема, відмовлено у прийнятті заяви №2 представника фізичної особи ОСОБА_1 - адвоката Бєлкіна Л.М. про зміну предмета позову.
5.36.Однак, зазначена ухвала не містить таких процесуальних наслідків відмови у прийнятті заяви №2 як її повернення позивачці.
5.37.Колегія суддів зазначає, що юридична визначеність вимагає щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також щоб їхньою метою було забезпечення передбачуваності ситуацій та правовідносин. Юридична визначеність тлумачиться як чіткість та зрозумілість у викладенні норм актів права, унаслідок чого кожна особа має впевненість у розумній стабільності норм права, передбачуваності ситуацій та інших юридичних наслідків застосування таких норм.
5.38.У цій справі можливість оскарження позивачем ухвали Господарського суду Луганської області від 25.11.2022 в порядку пункту 6 частини першої статті 255 ГПК не була прямо передбачена вимогами процесуального закону, адже: по-перше, з самої норми вбачається її застосування саме до наслідків повернення позивачеві позовної заяви (заяви), тоді як її можливе застосування до заяв про відмову у зміні предмету/підстав позову не є очевидним; по-друге,  ухвала Господарського суду Луганської області від 25.11.2022 не є ухвалою про повернення заяви позивачці (заявниці), адже наведених процесуальних наслідків судом не зазначено у змісті ухвали.
5.39.Вказане підтверджується як подальшими діями позивачки, яка, подаючи заяву №3 про уточнення позовних вимог, зазначила, що не погоджується з висновками ухвали від 25.11.2022, однак, вважаючи, що така ухвала оскарженню не підлягає, змінила предмет позову, та наводила доводи щодо незаконності цієї ухвали в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції, так і тим, що наведені позивачкою аргументи щодо неправомірності ухвали від 25.11.2022 були розглянуті апеляційним судом як підстави для скасування саме рішення місцевого господарського суду, а не вказаної ухвали.
5.40.Те, що: (1) існування неоднозначного розуміння щодо можливості позивачки оскаржити висновки суду, викладені в ухвалі від 25.11.2022, окремо від рішення суду, за умов, коли місцевий господарський суд не приймав ухвалу саме про повернення заяви, (2) в порядку пункту 6 частини першої статті 255 ГПК ухвала від 25.11.2022 оскаржена не була, (3) відсутня заборона за наведених обставин оскаржити відповідну ухвалу при зверненні зі скаргою на рішення суду, оскільки в частині першій статті 255 ГПК йдеться саме про можливість оскаржувати визначені в нормі ухвали окремо від рішення суду, не може обмежувати права позивачки у доступі до суду щодо оскарження судових рішень, в тому числі і з підстави неправомірної відмови у прийнятті заяви №2 у цій справі, в порядку частини третьої статті 255 ГПК. З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє відповідні доводи ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".
5.41.Доводи позивачки про те, що у разі встановлення Судом обставин безпідставної відмови судами у прийнятті заяви №2, наявні підстави для задоволення позовних вимог судом касаційної інстанції в редакції цієї заяви №2, колегія суддів відхиляє, оскільки вимоги, викладені у вказаній заяві, можуть бути предметом касаційного перегляду лише після їх розгляду судами першої та апеляційної інстанцій. Водночас касаційний суд позбавлений повноважень щодо самостійного встановлення обставин справи та розгляду вимог, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
5.42.Посилання позивачки на правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі №554/10517/16-ц, на підтвердження наведених вище аргументів, колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначеній постанові Верховний Суд виснував про можливість виправити помилку кваліфікації спірних правовідносин за умов повно встановлених судами попередніх інстанцій всіх обставин справи.  Втім, у справі №905/379/21, неправомірно відмовивши у прийнятті заяви №2, суди не розглядали справу з новим предметом позову, в межах розгляду якого позивачка має намір ефективно захистити свої права та охоронювані законом інтереси, що в свою чергу унеможливило повне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
5.43.З огляду на викладене вище, судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду. Водночас, у зв`язку зі скасуванням судових рішень з наведених підстав, колегія суддів не перевіряє доводи касаційної скарги щодо вирішення спору по суті.
Щодо вимог касаційної скарги ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", а також касаційної скарги ОСОБА_1 у частині оскарження додаткового рішення суду першої інстанції
5.44.Відповідно до статті 129 ГПК у зв`язку із скасуванням ухвалених судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
5.45.Отже, скасування судових рішень по суті спору є підставою також для скасування додаткового рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022, адже за результатами нового розгляду справи судом буде здійснено новий розподіл судових витрат. З огляду на викладене, колегія суддів не перевіряє по суті наведені скаржниками доводи про скасування оскаржуваних судових рішень в частині розподілу судових витрат.  
6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат
6.1.Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
6.2.Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
6.3.За змістом частини третьої статті 310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
6.4.Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційних скарг, відповідно про скасування оскаржуваних судових рішень із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано ці судові рішення.
6.5.Відповідно до статті 129 ГПК у зв`язку із скасуванням ухвалених судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судових витрат у справі, у тому числі й судового збору сплаченого за подання касаційних скарг, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.Постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2023,  рішення Господарського суду Донецької області від 07.12.2022, додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/379/21 скасувати та передати справу на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           С.В. Бакуліна

Судді                                                                                                       О.Р. Кібенко    

                                                                                                                В.І. Студенець