ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2023 року 
м. Київ
cправа №  902/1129/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,
секретар судового засідання - Денисевич А. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 (колегія суддів: Гудак А. В., Олексюк   Г. Є., Мельник О. В.) та рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2023 (суддя Тварковський А. А.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" про стягнення 1 920 215,16 грн,
за участю представників:
позивача - Верхацький І. В.,
відповідача - Пенькас В. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          У 2022 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг") звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" (далі - ТОВ "Газпостачсервіс") 1   338   996,56 грн основного боргу, 257 565,06 грн пені, 162 690,05 грн інфляційних втрат, 244   734,26 грн штрафу та 3 % річних у сумі 6 229,23 грн.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач послався на несвоєчасне здійснення відповідачем розрахунків за отриманий природний газ.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3.           30.09.2021 між ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" як продавцем і ТОВ "Газпостачсервіс" як покупцем укладено Рамковий договір купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ГПС про врегулювання відносин між сторонами щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за Індивідуальним договором.
4.          Пунктом 6.3 Рамкового договору сторони погодили, що за порушення покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених договором та/або Індивідуальним договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 (п`ять) робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця додатково штраф, розмір якого становить 10 % від суми простроченого платежу.
5.          Цього ж дня сторони уклали Індивідуальний договір № БГр-21/22-ГПС до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ГПС від 30.09.2021.
6.          Позивач у період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 19 459 680,13 грн, оплату вартості якого останній здійснював з порушенням строків і тому позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача боргу, нарахувавши також пеню, штраф, інфляційні втрати та 3 % річних.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
7.           23.02.2023 Господарський суд Вінницької області ухвалив рішення про часткове задоволення позову; закрив провадження у справі в частині стягнення 520 588,51 грн основного боргу; стягнув з відповідача на користь позивача 818 408,05 грн основного боргу, 128 782,53 грн пені, 16 229,23 грн 3 % річних, 62 690,05 грн інфляційних втрат і 122 367,13 грн штрафу; відмовив у стягненні 128   782,53 грн пені та 122 367,13 грн штрафу. 
8.          Суди з власної ініціативи зменшили на 50 % пеню та штраф на підставі частини третьої статті 551 (Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) із врахуванням ступеню виконання зобов`язання відповідачем та поведінки винної сторони, неухиленням його від виконання взятих на себе зобов`язань і систематичного погашення заборгованості, також застосуванням до відповідача міри відповідальності у виді стягнення 3 % річних як плати за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником; дотримуючись засад справедливості, добросовісності та розумності, а також принципу розумного балансу між інтересами сторін. До того ж суди вказали, що зменшення на 50 % неустойки не нівелюватиме значення пені та штрафу як відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
9.          Не погодившись частково з ухваленим рішенням, ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" оскаржило його до суду апеляційної інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 128 782,53 грн та штрафу у сумі 122 367,13 грн. 
10.           03.05.2023 Північно-західний апеляційний господарський суд прийняв постанову про залишення без змін цього рішення в оскаржуваних позивачем частинах.
Короткий зміст касаційної скарги
11.          ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та рішення місцевого господарського суду у відмовлених частинах позову та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.
12.          Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки позивач наполягає на необхідності відступлення від висновків Верховного Суду стосовно підстав для зменшення розміру неустойки і застосування статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, викладених у постановах від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №   917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19 та від 30.03.2021 у справі №  902/538/18. 
13.          На переконання позивача, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, не мав права з власної ініціативи зменшувати неустойку, оскільки зменшення розміру пені та штрафу на 50 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
14.          ТОВ "Газпостачсервіс" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а судові рішення в оскаржуваних частинах - без змін, зазначаючи про те, що зменшення цих сум є правом суду, наданим йому законодавцем. Вважає обґрунтованими висновки судів про можливість зменшення пені та штрафу на 50 %, оскільки вони відповідають загальним засадам, встановленим у статті 3 ЦК України, справедливості, добросовісності та розумності. 
Позиція Верховного Суду
15.          Ураховуючи оскарження позивачем судових рішень у відмовлених частинах позову про стягнення пені і штрафу, касаційний перегляд відповідно до приписів статті 300 ГПК України здійснюється лише у цих частинах.
16.          Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
17.          Статтею 233 ГК України передбачено, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
18.          Згідно із частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
19.          З аналізу цих норм убачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки відповідача тощо. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Водночас висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України), а також принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 ГК України. При цьому слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
20.          Як убачається з матеріалів справи, вирішуючи питання зменшення пені, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, надав оцінку відповідним аргументам і доказам сторін, врахував їх майновий стан, ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань, відсутність доказів про понесення позивачем збитків внаслідок порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах.
21.          За встановлених у цій справі обставин при оцінці пропорційності застосованих до відповідача заходів відповідальності також підлягають врахуванню обсяги застосування до нього таких заходів відповідальності, як стягнення 3 % річних, які є платою за користування коштами, несвоєчасно сплаченими боржником, та інфляційних нарахувань, що є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів.
22.          Суд першої інстанції, застосовуючи положення статей, якими передбачена можливість зменшення розміру штрафних санкцій, оцінивши за внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази у сукупності, визначив, що такі обставини є достатніми для зменшення заявлених до стягнення позивачем пені та штрафу.
23.          Аналіз постанов Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, як в цілому, так і висновків, зроблених у них, свідчить, що основною ідеєю, на якій базуються як постанови, так і висновки, є те, що, реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті 86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеню виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо. Висновки Верховного Суду, зроблені у цих постановах, не суперечать наведеним висновкам про те, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження доказів. Крім того, з підстав для зменшення розміру неустойки не можна виокремити умови їх застосування окремо від специфічних обставин у зазначених справах і застосувати у цій справі. При цьому Верховний Суд у цих справах не надавав висновків, які би певним чином додатково обмежували умови здійснення розсуду суду у питаннях зменшення розміру пені та штрафу так, щоб лише один варіант реалізації розсуду суду можна було би вважати правильним.
24.          Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема, їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності.
25.          Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.
26.          У пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.
27.          Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.
28.          З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16.
29.          Отже, можливість зменшення неустойки є сталою та послідовною судовою практикою, судова колегія у цій справі не вбачає підстав для відступу від неї, оскільки судові рішення в оскаржуваних частинах не суперечать названим скаржником правовим позиціям Верховного Суду.
30.          Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального права як необхідної передумови для їх скасування. Верховний Суд не вбачає жодних вагомих підстав вважати інакше. 
31.          За таких обставин доводи касаційної скарги, обґрунтовані посиланням на пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України, не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
32.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
33.          Згідно з положеннями статті 309 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Судові витрати
34.          Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 та рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2023 у справі № 902/1129/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.
Суддя                                                                                                    Є. В. Краснов

Суддя                                                                                                     Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                                    Л. І. Рогач