УХВАЛА
14 серпня 2023 року 
м. Київ
cправа №  3-223 (904/9932/16) 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Білоуса В.В. 

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду 
від 28.06.2023
та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області 
від 22.02.2023
за заявою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про заміну сторони у справі №3-223
у справі № 3-223(904/9932/16)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" 
до Державного підприємства "Амофос", м. Дніпродзержинськ  
про стягнення заборгованості,- 
в межах справи №904/9932/16
про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив",-
ВСТАНОВИВ:
19.07.2023 Приватне акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив"   звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою № 10-01/207 від 19.07.2023 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2023 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2023 у справі № 3-223(904/9932/16), підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" у справі № 3-223(904/9932/16) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Огородніка К.М, судді - Пєскова В. Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (з внесеними змінами відповідно до Закону України № 460-IX від 15.01.2020, що набрав чинності з 08.02.2020), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 
Крім того, статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги, зокрема щодо обов`язкового та конкретного зазначення скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 287 ГПК України.
Частиною другою статті 287 ГПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                         2)    якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною третьою статті 311 ГПК України встановлено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: 
пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується касатор, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення; 
пункт 3) - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. 
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах першій, третій статті 310 ГПК України та їх змістовне обґрунтування.
Так, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
При цьому слід враховувати, що за приписами частини другої статті 311 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
До того ж, за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.
Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу. 
Касаційна інстанція переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. 
Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Відповідно до ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Водночас Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам скаржник не викладав у тексті касаційної скарги.
Правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги.
Касаційна скарга у цій справі хоча і містить посилання на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, однак її зміст не відповідає вимогам пункту п`ять частини другої статті 290 ГПК України, незважаючи на наявність посилання на постанову Верховного Суду, оскільки не містить належного обґрунтування наявності підстав, визначених відповідним(и) пунктом (пунктами) частини    другої статті 287 ГПК України.  
Крім того, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права скаржник не зазначає, на якій (яких) із підстав, зазначених у пунктах 1-4 частини другої статті 287 ГПК України, ним оскаржуються судові рішення, а також яка конкретно норма права є неправильно застосованою. 
Обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має наводитись у взаємозв`язку з посиланням на підстави, унормовані у відповідному пункті (пунктах) другої статті 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень.
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 
Частиною другою статті 174 вказаного Кодексу передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З огляду на викладене, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2023 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2023 у справі № 3-223(904/9932/16)  підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.
26.07.2023 від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" надійшло клопотання про повернення касаційної скарги скаржнику, в якому останній просить відмовити  Приватному акціонерному товариству "Дніпровський завод мінеральних добрив" у прийняті касаційної скарги та відкритті касаційного провадження, а касаційну скаргу повернути, з посиланням на відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі та відсутності обґрунтування наявності підстав для касаційного оскарження.
Крім того, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" містить клопотання про зупинення виконання постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2023 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2023 у справі № 3-223(904/9932/16).
Оскільки касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2023 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2023 у справі № 3-223(904/9932/16) підлягає залишенню без руху, то розгляд вищезазначених клопотань буде здійснено касаційним судом при розгляді питання про можливість відкриття касаційного провадження, у разі усунення недоліків, які допущені при поданні касаційної скарги, у встановлені судом строки. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду, -
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2023 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2023 у справі № 3-223(904/9932/16) залишити без руху.
2. Надати Приватному акціонерному товариству "Дніпровський завод мінеральних добрив"  строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
3. Приватному акціонерному товариству "Дніпровський завод мінеральних добрив"  зазначити підставу (підстави), на якій (яких) нею подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 цього Кодексу підстави (підстав), та з відповідним обґрунтуванням такої (таких) підстави (підстав).
4. Документи про усунення недоліків касаційної скарги направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою:  м. Київ, вул.     О. Копиленка, 6.

5. У разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Касаційного господарського суду 
у складі Верховного Суду                                                                            В.В. Білоус