ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року 
м. Київ

cправа №  917/1203/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:
прокуратури - Янківський С.В. (прокурор),
позивача - Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - Рада, позивач 1) - не з`явився,
позивача - Департаменту охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - Департамент охорони здоров`я, позивач 2) - не з`явився,
позивача - Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцька міська лікарня планового лікування" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області [попередня назва - Комунальне некомерційне медичне підприємство "Кременчуцька центральна районна лікарня" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, (також далі -  КНМП  "Кременчуцька центральна районна лікарня", позивач 3)] - не з`явився,
відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (далі - ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС", відповідач, скаржник) - Шайко С.В. (адвокат),
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Північно-Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (далі - Держаудитслужба, третя особа) - Неборак А.В. (самопредставництво), 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС"
на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2022 (головуючий - суддя Тимощенко О.М.) та
постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 (головуючий - суддя Склярук О.І., судді: Гетьман Р.А., Терещенко О.І.) 

у справі № 917/1203/21

за позовом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме позивачів:
1. Ради;
2. Департаменту охорони здоров`я;
3. КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня" 
до ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Держаудитслужба,
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 339 622, 41 грн.

ВСТУП
Спір виник щодо наявності/відсутності підстав для визнання недійсними додаткових угод та наявності/відсутності підстав для стягнення безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
1.1. Прокурор в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме позивачів: Ради; Департаменту охорони здоров`я; КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня", звернувся до суду з позовом до ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" про: 
1) визнання недійсними додаткових угод:
- від 31.08.2020 № 1, 
- від 27.10.2020 № 2, 
- від 28.10.2020 № 3,
- від 30.10.2020 № 4,
- від 02.12.2020 № 5,
- від 30.12.2020 № 7 до договору на постачання природного газу від 01.02.2020 №11, укладеного між ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" та КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня"; 
2) стягнення з ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 339 622,41 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні додаткові угоди укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни природного газу, чим порушено норми Закону України «Про публічні закупівлі» та положення Договору, а відтак, вони підлягають визнанню недійсними договорами. При цьому, оскільки позивач сплачував кошти за поставлений природний газ відповідно до цін, вказаних у спірних додаткових угодах, отже, за збільшеними цінами, Прокурор просив стягнути з відповідача надмірно сплачені позивачем кошти.

2. Короткий зміст рішень господарських судів, ухвалених за результатами розгляду цієї справи 
2.1. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.01.2022, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, у справі №917/1203/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" на користь КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня"                    339 622,41 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

3.          Короткий зміст вимог касаційних скарг
3.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі №917/1203/21. Ухвалити нове рішення, яким позов Прокурора в інтересах держави в особі КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня" про стягнення з ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 339      622,41 грн, залишити без розгляду. У позові Прокурора в інтересах держави в особі Ради та Департаменту охорони здоров`я відмовити. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. На обґрунтування своєї правової позиції ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими та такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме норм статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 53, пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України та без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі №914/2656/21, у постановах Верховного Суду від 06.12.2022 у справі №910/13237/21, від 13.12.2022 у справі №927/682/20, від 13.12.2022 у справі №925/846/21, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20.

5. Позиція інших учасників справи, викладена у відзивах на касаційну скаргу
5.1. Держаудитслужба 02.03.2023 на електронну адресу Верховного Суду подала пояснення щодо касаційної скарги у справі №917/1203/21, які підписні кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом (далі - КУЕП). Підпис КУЕП перевірено та підтверджено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 02.03.2023. У поданих поясненнях третя особа просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6.1. На веб-сайті Prozorro КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» оприлюднило оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі природного газу, з терміном постачанням до 31.12.2020 з очікуваною вартістю                 2 519 700,00 грн.

6.2. Переможцем відкритих торгах визнано ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС".

6.3. Між КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» (споживач) та                   ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" (постачальник) 01.02.2020 укладено договір про постачання природного газу №11 (далі - Договір) з додатком 1.

6.3.1. Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2020 році товар: природний газ (код за ДК 021:2015-09120000-6 газове паливо (природний газ)) в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках та на умовах, передбачених даним Договором. 

6.3.2. Постачальник передає споживачу газ в обсягах 241 000,0 кубічних метрів. Постачання газу здійснюється для потужностей споживача за наступною адресою: проспект Польський, будинок 40, м. Кременчук, Полтавська область (пункт 1.2 Договору).

6.3.3. Зміна обсягів постачання/споживання газу визначається в додаткових угодах до даного Договору (пункт 1.4. Договору).

6.3.4. Загальна вартість даного Договору складає 1 078 550 грн. В т.ч. ПДВ 20%: 179 758,33 грн. (пункт 2.1 Договору). 

6.3.5. Ціна газу з урахуванням замовлення (бронювання) потужності за 1000,0 кубічних метрів газу та без ПДВ складає 3 729,426 грн, крім того ПДВ 20% -745,88520 грн. Разом 4 475,311120 грн. Ціна договору зменшується за взаємною згодою сторін (пункт 2.2. Договору).

6.3.6. Зміна ціни природного газу визначається в додаткових угодах до даного Договору та не може змінюватись більше ніж на 10 % за один місяць (пункт 2.5 Договору).

6.3.7. У Додатку №1 до Договору сторони погодили річний плановий об`єм постачання газу - 241 тис. куб.м.  

6.3.8. Цей Договір набуває чинності з 01.02.2020 і діє в частині постачання газу до 31.12.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1 Договору).

6.3.9. Істотні умови Договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків зокрема:
2) зміни ціни за одиницю товару не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми визначеної в договорі (пункт 11.2 Договору).

6.3.10. У разі настання причин для зміни умов Договору на підставі підпунктів 2, 3, 6 пункту 11.2, для узгодження можливості внесення таких змін до Договору, постачальник повинен надати відповідні підтверджуючі документи (пункт 11.3 Договору). 

6.3.11. Усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками Сторін та скріплюються їх печатками (пункт 11.6. Договору).

6.4. ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 28.09.2020 надано КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня»  лист з пропозицію (від 18.08.2020 року за вих. №1436) внести зміни до укладеного між сторонами Договору та погодити вартість природного газу з ПДВ 20% (в тому числі враховуючи оплату замовлення потужності (транспортування природного газу)) на рівні: з 01.08.2020 - 4 922,85 грн. за 1000 куб.м. 

6.4.1. До даного листа відповідачем додано: експертні висновки Черкаської торгово-промислової плати від 14.08.2020 №О-516 та від 26.06.2020 №О-433, проект додаткової угоди до Договору. 

6.5. Між КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 31.08.2020 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою сторони внесли зміни до пунктів 1.2, 2.1, 2.2 Договору і виклали їх в наступній редакції:

- пункт 1.2. Постачальник передає споживачу газ в обсягах 226,159 тис. кубічних метрів. Постачання газу здійснюється для потужностей споживача за наступною адресою: проспект Польський, будинок 40, м. Кременчук, Полтавська область. Планові обсяги по місяцях (тис. куб.м.): січень: плановий об`єм - 0, ціна природного газу (грн) - 0,00; лютий: плановий об`єм - 32,887, ціна природного газу (грн) 4475,32; березень: плановий об`єм 28,257, ціна природного газу (грн) 4 475,32; квітень: плановий об`єм 16,617, ціна природного газу (грн) 4 475,32; травень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; червень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; липень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; серпень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 922,85; вересень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 922,85; жовтень: плановий об`єм 35, ціна природного газу (грн) 4 922,85; листопад: плановий об`єм 50, ціна природного газу (грн) 4 922,85; грудень: плановий об`єм 63,398, ціна природного газу (грн) 4 922,85;

- пункт 2.1. Зменшити загальну суму договору на 3,55 грн, в т.ч. ПДВ 0,59 грн. Загальна вартість даного Договору складає 1 078 546,45 грн, в т.ч. ПДВ 20%:                 179 757,74 грн.; 

- пцнкт 2.2. Ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1 000,0 кубічних метрів газу та без ПДВ складає 4102,38 грн, крім того ПДВ 20% - 820,48 грн. Разом 4922,85 грн. Ціна договору зменшується за взаємною згодою сторін. 

6.6. Відповідачем 28.09.2020 надано позивачу 3 лист за вих. №0128 з пропозицію внести зміни до укладеного між сторонами Договору та погодити вартість природного газу з ПДВ 20% (в тому числі враховуючи оплату замовлення потужності (транспортування природного газу 163,89 грн)) на рівні: з 01.09.2020 -  5 390,52 грн за 1000 куб.м.; з 16.09.2020 - 5 875,67 грн. за 1000 куб.м.

6.6.1. До даного листа відповідачем додано: експертні висновки Черкаської торгово-промислової плати від 15.09.2020 №О-605 та від 08.09.2020 №О-587, проект додаткової угоди до Договору. 

6.7. Між КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 27.10.2020 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, якою сторони внесли зміни до пунктів 1.2, 2.1, 2.2 Договору і виклали їх в наступній редакції: 

- пункт 1.2. Постачальник передає споживачу газ в обсягах 213,284 тис. кубічних метрів. Постачання газу здійснюється для потужностей споживача за наступною адресою: проспект Польський, будинок 40, м. Кременчук, Полтавська область. Планові обсяги по місяцях (тис. куб.м.): січень: плановий об`єм - 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; лютий: плановий об`єм - 32,887, ціна природного газу (грн)                  4 475,32; березень: плановий об`єм 28,257, ціна природного газу (грн) 4 475,32; квітень: плановий об`єм 16,617, ціна природного газу (грн) 4 475,32; травень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; червень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; липень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; серпень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 922,85; вересень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 5 390,52; жовтень: плановий об`єм 35, ціна природного газу (грн) 5 390,52; листопад: плановий об`єм 45, ціна природного газу (грн) 5 390,52; грудень: плановий об`єм 55,523, ціна природного газу (грн) 5 390,32;

- пункт 2.1. Зменшити загальну суму договору на 1, 65 грн, в т.ч. ПДВ 0,27 грн. Загальна вартість даного Договору складає 1 078 544,80 грн, в т.ч. ПДВ 20%:                 179 757,47 грн.;

- пункт 2.2. Ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1 000,0 кубічних метрів газу та без ПДВ складає 4 492,10 грн., крім того ПДВ 20% - 898,42 грн. Разом 5 390,52 грн. Ціна договору зменшується за взаємною згодою сторін.

6.8. Між КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 28.10.2020 підписано Додаткову угоду № 3 до Договору, якою сторони внесли зміни до пунктів 1.2, 2.1, 2.2 Договору і виклали їх в наступній редакції: 

- пункт 1.2. Постачальник передає споживачу газ в обсягах 202,093 тис. кубічних метрів. Постачання газу здійснюється для потужностей споживача за наступною адресою: проспект Польський, будинок 40, м. Кременчук, Полтавська область. Планові обсяги по місяцях (тис. куб.м.): січень: плановий об`єм - 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; лютий: плановий об`єм - 32,887, ціна природного газу (грн) 4 475,32; березень: плановий об`єм 28,257, ціна природного газу (грн) 4 475,32; квітень: плановий об`єм 16,617, ціна природного газу (грн) 4 475,32; травень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; червень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; липень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; серпень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 922,85; вересень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 5 875,67; жовтень: плановий об`єм 35, ціна природного газу (грн) 5 875,67; листопад: плановий об`єм 40, ціна природного газу (грн.) 5 875,67; грудень: плановий об`єм 49,332, ціна природного газу (грн.) 5 875,67;

- п. 2.1. Зменшити загальну суму договору на 5, 64 грн, в т.ч. ПДВ 0,94 грн. Загальна вартість даного Договору складає 1 078 539,16 грн, в т.ч. ПДВ 20%: 179 756,53 грн.;

- пункт 2.2. Ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1 000,0 кубічних метрів газу та без ПДВ складає 4 896,39 грн., крім того ПДВ 20% - 979,28 грн. Разом 5 875,67 грн. Ціна договору зменшується за взаємною згодою сторін.

6.9. Відповідачем 20.10.2020 надано позивачу 3 лист за вих. №0170 з пропозицію внести зміни до укладеного між сторонами Договору та погодити вартість природного газу з ПДВ 20% ( в тому числі враховуючи оплату замовлення потужності (транспортування природного газу 163,89 грн)) на рівні: з 01.10.2020 року - 6 400,00 грн за 1000 куб.м. 

6.9.1. До даного листа відповідачем додано: експертний висновок Черкаської торгово-промислової плати від 01.10.2020 №О-662, проект додаткової угоди до Договору. 

6.10. Між КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 30.10.2020 підписано Додаткову угоду № 4 до Договору, якою сторони внесли зміни до пунктів 1.2, 2.1., 2.2 Договору і виклали їх в наступній редакції: 

- пункт 1.2. Постачальник передає споживачу газ в обсягах 191,906 тис кубічних метрів. Постачання газу здійснюється для потужностей споживача за наступною адресою: проспект Польський, будинок 40, м. Кременчук, Полтавська область. Планові обсяги по місяцях (тис. куб.м.): січень: плановий об`єм - 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; лютий: плановий об`єм - 32,887, ціна природного газу (грн)                 4 475,32; березень: плановий об`єм 28,257, ціна природного газу (грн) 4 475,32; квітень: плановий об`єм 16,617, ціна природного газу (грн) 4 475,32; травень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; червень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; липень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; серпень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 922,85; вересень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 5 875,67; жовтень: плановий об`єм 30, ціна природного газу (грн) 6 400,00; листопад: плановий об`єм 35, ціна природного газу (грн.) 6 400,00; грудень: плановий об`єм 49,145, ціна природного газу (грн.) 6 400,00;

- пункт 2.1. Зменшити загальну суму договору на 5,80 грн, в т.ч. ПДВ 0,94 грн. Загальна вартість даного Договору складає 1 078 539,16 грн, в т.ч. ПДВ 20%: 179 756,53 грн;

- пункт 2.2. Ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1 000,0 кубічних метрів газу та без ПДВ складає 4896,39 грн, крім того ПДВ 20% - 979,28 грн. Разом 6     400,00 грн. Ціна договору зменшується за взаємною згодою сторін.

6.11. Відповідачем 24.11.2020 надано позивачу 3 лист за вих. №435/202 з пропозицію внести зміни до укладеного між сторонами Договору та погодити вартість природного газу з ПДВ 20% (в тому числі враховуючи оплату замовлення потужності (транспортування природного газу 163,89 грн)) на рівні: з 01.11.2020 року - 7 026,00 грн за 1 000 куб.м. 

6.11.1. До даного листа відповідачем додано: експертні висновки Черкаської торгово-промислової плати від 27.10.2020 №О-750/01 та від 28.10.2020 №О-750/02, проект додаткової угоди до Договору. 

6.12. Між КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 02.12.2020 укладено Додаткову угоду №5 до Договору, якою сторони внесли зміни до пунктів 1.2, 2.1, 2.2 Договору і виклали їх в наступній редакції: 

- пункт 1.2. Постачальник передає споживачу газ в обсягах 182,216 тис кубічних метрів. Постачання газу здійснюється для потужностей споживача за наступною адресою: проспект Польський, будинок 40, м. Кременчук, Полтавська область. Планові обсяги по місяцях (тис. куб.м.): січень: плановий об`єм - 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; лютий: плановий об`єм - 32,887, ціна природного газу (грн)                 4 475,32; березень: плановий об`єм 28,257, ціна природного газу (грн) 4 475,32; квітень: плановий об`єм 16,617, ціна природного газу (грн) 4 475,32; травень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; червень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; липень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 475,32; серпень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 4 922,85; вересень: плановий об`єм 0, ціна природного газу (грн) 5 875,67; жовтень: плановий об`єм 5,388, ціна природного газу (грн) 6 400,00; листопад: плановий об`єм 40, ціна природного газу (грн) 7 026,00; грудень: плановий об`єм 59,067, ціна природного газу (грн) 7 026,00;

- пункт 2.1. Зменшити загальну суму договору на 0,06 грн. в т.ч. ПДВ 0,01 грн. Загальна вартість даного Договору складає 1 078 533,30 грн., в т.ч. ПДВ 20%:                 179 755,55 грн.;

- пункт 2.2. Ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1 000,0 кубічних метрів газу та без ПДВ складає 5 855,00 грн., крім того ПДВ 20% - 1 171,00 грн. Разом 7026,00 грн. Ціна договору зменшується за взаємною згодою сторін.

6.13. Відповідачем 16.12.2020 надано позивачу 3 лист за вих. №1612. В даному листі відповідач повідомив позивачу № 3, що строк дії Договору завершується 31.12.2020. Однак відповідно до пункту 8 частин четвертої, п`ятої та статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" статтей 651,653 та 654 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положеннями Договору, сторони можуть продовжити строк дії Договору для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджені в установленому порядку.

6.13.1. Також відповідач повідомив позивачу 3, що у зв`язку з сезонним підвищенням вартості природного газу на ринку, він змушений збільшити вартість природного газу на 10% від попередньої вартості починаючи з 01.01.2021. 

6.13.2. До даного листа відповідачем додано: експертні висновки Черкаської торгово-промислової плати від 15.12.2020 №О-946/01 та від 15.12.2020 №О-946/02, проект додаткової угоди на продовження дії договору зі зміною ціни. 

6.14. Між КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" 30.12.2020 укладено Додаткову угоду № 7 до Договору, якою сторони дійшли згоди  продовжити строк дії Договору для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджені в установленому порядку. Вартість природного газу з 01.01.2021 становить                       7 728,60 грн. за 1 000 куб.м. з врахуванням ПДВ та вартістю замовлення потужності. 

6.15. Прокурор 27.04.2021 звернувся до Держаудитслужби з листом за вих.№1547вих-21 щодо моніторингу процедури закупівлі за предметом газове паливо, здійснене КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня».

6.16. На виконання вказаного запиту Держаудитслужба провела захід державного фінансового контролю та склала Акт про результати перевірки закупівель КНМП «Кременчуцька Центральна районна лікарня» від 26.05.2021 №21-25/24, який направлено до Кременчуцької окружної прокуратури 22.06.2021 за вихідним 201631 -17/2596-2021.

6.16.1. Зазначений Акт перевірки посадовими особами замовника підписаний із запереченнями, які за результатами їх розгляду визнані необґрунтованими.

6.17. За результатами проведеного Прокурором моніторингу офіційного загальнодержавного веб-порталу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з питань публічних закупівель prozorro.gov.ua та в ході досудового розслідування кримінального провадження від 02.04.2021 №42021172030000009 встановлено порушення вимог Бюджетного кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі» під час укладення додаткових угод до Договору поставки газу між КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС".

6.18. Прокурор листами від 12.05.2021 за вихідним №52-1930вих-21, від 06.05.2021 за вих.№52-1843вих-21, від 06.05.2021 за вих.№52-1844вих-21 звертався до Департаменту охорони здоров`я, Ради, КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня", якими повідомив про наявні порушення вимог бюджетного законодавства та запропонував вжити заходи спрямовані на усунення виявлених порушень. 

6.19. Рада 09.06.2021 за вих. №01- 36/5264 подала відповідь де повідомлено, що органи місцевого самоврядування не є уповноваженим органом, що здійснює державне регулювання та контроль у сфері закупівель. 

6.20. КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня" 11.06.2021 за вих. №01-14/1382 надала відповідь, згідно з якою на виявлені порушення лікарнею скеровано заперечення та після отримання письмового висновку на заперечення лікарня додатково повідомить про результати розгляду повідомлення Прокурора. Станом на дату подання позовної заяви додаткової відповіді не надано, заходи на усунення порушень суб`єктом не вжито.

6.21. Кременчуцькою окружною прокуратурою 08.07.2021 та 09.07.2021 скеровано повідомлення в порядку частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» до Ради, Департаменту охорони здоров`я та КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня», яким повідомлено про здійснення представництва інтересів держави в суді щодо визнання недійсними додаткових угод до Договору та стягнення безпідставно отриманих коштів за вказаними угодами.

6.22. Ухвалюючи судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з такого:

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Прокурор належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу позивачів;

- внаслідок укладення спірних додаткових угод ціна газу збільшилась, а обсяг поставки газу за договором зменшився;

- ціна товару після укладання додаткових угод № 2 та № 3 фактично за один місяць збільшилася на 20,9 %, а при укладанні додаткової угоди № 5 на 14, 2 % від початкової ціни одиниці товару;

- з листів, які заявник апеляційної скарги надсилав до КНП «Кременчуьцка центральна районна лікарня» не вбачається обґрунтування підвищення ціни, а лише запропоновано її підвищити на певну суму з долученням довідки Торгово-промислової палати;

- висновки Черкаської торгово-промислової плати не підтверджують коливання ціни газу на ринку, оскільки містять інформацію щодо вартості природного газу лише в окремих постачальників, не підтверджують коливання ціни такого товару на ринку за весь період між датами укладання додаткових угод;

- при укладенні позивачем 3 та відповідачем додаткових угод № 1, 2, 3, 4, 5, 7 до Договору, сторони не дотримались вимог пункту 2 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", безпідставно змінивши істотні умови Договору. Кожного разу при укладенні додаткових угод сторонами Договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни природного газу в період виконання умов Договору. Сторонами Договору не підтверджено належними доказами коливання ціни природного газу і під час розгляду цієї справи.

- аналіз положень статтей Закону України «Про публічні закупівлі», статей 15, 16, 203, 215 ЦК України дає змогу дійти висновку, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається, оскільки визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачено;

- якщо недійсність певного правочину встановлена законом, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача;

- таким чином, визнання додаткових угод до Договору недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону;

- оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (за товар, який так і не було поставлено) є частина перша статті 670 ЦК України;

- сума недоотриманих активів замовником унаслідок неправомірного укладання додаткових угод №1-5,7 становить 339 622,41 грн;

- з огляду на нікчемність додаткових угод правомірними є позовні вимоги Прокурора про стягнення з відповідача на користь КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня" 339 622,41 грн надмірно сплачених коштів. 

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
7.1. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 04.01.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №917/1203/21 визначено колегію суддів у складі:                  Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.

7.2. Ухвалою Верховного Суду від 13.02.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №917/1203/21 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

7.3. Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2023 касаційне провадження у справі №917/1203/21 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №905/1907/21.

7.4. На адресу Суду 17.03.2023 засобами поштового зв`язку надійшло клопотання КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня" про заміну найменування позивача з КНМП "Кременчуцька центральна районна лікарня" на                                 КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування».

7.5. Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2023 касаційне провадження у справі №917/1203/21 поновлено, справу призначено до судового розгляду.

7.6. На електронну адресу Суду 31.07.2023 надійшло клопотання позивача 3 про розгляд скарги без участі представника позивача 3 та про заміну найменування позивача 3, яке підписне кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом (далі - КУЕП). Підпис КУЕП перевірено та підтверджено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 31.07.2023. 

7.6.1. Аналогічне за формою та змістом клопотання позивача 3 надійшло на адресу Суду 04.08.2023 засобами поштового зв`язку.

7.7. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №917/1203/21     визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І. М., Колос І.Б.

7.8. Суд протокольною ухвалою від 15.08.2023 ухвалив: клопотання щодо заміни найменування позивача 3 задовольнити.

7.9. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.10. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

7.11. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина четверта статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
8.1. З огляду на наведене у пункті 4.1 цієї Постанови, Верховний Суд відзначає таке.

8.2. Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником, і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження покладається на скаржника.

8.4. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.5. Так, предметом касаційного оскарження є рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2022 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі №917/1203/21, якими частково задоволено позов Прокурора в інтересах держави в особі Держаудитслужби, Ради та КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» про стягнення безпідставно сплачених коштів за додатковими угодами на користь КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня».

8.6. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Прокурором підтвердженні та належним чином обґрунтуванні підстави для представництва позивачів, а саме: Ради, Департаменту охорони здоров`я та КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня».

8.6.1. При цьому суди попередніх інстанцій відзначили, що укладені між позивачем 3 та відповідачем додаткові угоди до Договору є нікчемними у силу закону, оскільки сторони не дотримались вимог пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», безпідставно змінивши істотні умови Договору. А відтак, кошти, сплачені за такими додатковими угодами, підлягають стягненню на користь позивача 3.

8.7. Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права, а саме: статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", статтю 53, пункт 2 частини першої статті 226 ГПК України, а також не врахували висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18.11.2022 у справі №914/2656/21, від 06.12.2022 у справі №910/13237/21, від 13.12.2022 у справі №927/682/20, від 13.12.2022 у справі №925/846/21, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20.

8.8. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

8.9. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.10. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.11. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.12. Що ж до визначення подібних правовідносин, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

8.12.1. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 Велика Палата конкретизувала свої висновки щодо тлумачення змісту поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

8.12.2. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

8.12.3. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

8.12.4. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

8.13. Так, 
- у справі №914/2656/21, (на яку вказує скаржник) об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виходила з такого: 
(а) Комунальне некомерційне підприємство (театр), в особі якого (поряд з іншими особами) прокурор подав позов в інтересах держави, не є органом державної влади чи місцевого самоврядування і не є суб`єктом владних повноважень, тому звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в особі театру є неправомірним; 
(б) театр є юридичною особою публічного права, яка самостійно приймає рішення і здійснює діяльність у межах компетенції, передбаченої чинним законодавством України, та має право від свого імені укладати договори, бути позивачем та відповідачем у судах;
(в) відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в цій справі в особі театру, а відтак подана позовна заява у частині позовних вимог, заявлених прокуратурою в інтересах держави в особі театру, підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

- у справі №910/13237/21 відзначено, що, звертаючись до суду в інтересах держави в особі ДП "Радгосп "Виноградна долина", яке не є органами державної влади або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції яких належить захист інтересів держави, прокурор не дотримався норми частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", згідно з якою здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній не допускається. Позов прокурора в інтересах держави в особі ДП "Радгосп "Виноградна долина" має бути залишений без розгляду через відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства. Щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Фонду державного майна України, колегія суддів відзначила, що, оскільки Фонд державного майна України не є належним позивачем, а прокурором не доведено наявність порушених прав Фонду державного майна України, за захистом яких прокурор звернувся до суду, це матиме процесуальним наслідком відмови в задоволенні відповідного позову;

- у справі №927/682/20 колегія суддів суду касаційної інстанції, що, оскільки позовні вимоги Прокурора у цій справі, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державної установи - Національної академії аграрних наук України, яка не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, бездіяльність якого могла би бути підставою для представництва Прокурором інтересів держави в суді, а відтак, відсутні підстави для представництва Прокурором інтересів держави в особі Національної академії аграрних наук України у цій справі, з огляду на що вірним є висновок судів попередніх інстанцій про залишення позову Прокурора без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

- у справі №925/846/21 Суд, ухвалюючи нове рішення про залишення позову  прокурора, подаваного в інтересах держави в особі Державної установи "Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України", без розгляду, та про відмову у позові прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, відзначив, що вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, попередні судові інстанції помилково не врахували, що Державна установа "Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" не є належним позивачем, в особі якої прокурор міг би звернутися з позовом до суду за захистом законних інтересів держави, оскільки така особа не є органом державної влади чи місцевого самоврядування і не є суб`єктом владних повноважень, а отже, звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в особі названої державної установи є неправомірним; при цьому також не врахували, що відсутні будь-які порушення прав Міністерства охорони здоров`я України, яке прокурором також визначено у позові позивачем;

- у справі №806/1000/17 відзначено, що приводом для звернення прокурора з позовом до суду стало звернення обласної ради до прокуратури, в якому Рада повідомляла про порушення порядку видачі дозволу на спецкористування                     ТОВ "Райт Солюшн", яке полягає у неотриманні згоди Ради, і просило вжити відповідних заходів. При цьому Рада не повідомила причин, які перешкоджають їй самостійно захистити інтереси Ради, які збігаються з інтересами держави. Прокурор теж не з`ясував цих причин і не повідомив їх суду. Відтак, прокурор не підтвердив підстав представництва;

- у справі №911/2169/20 Велика Палата Верховного Суду, зокрема, дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. Відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства та вважає правильними висновки судів попередніх інстанції про необхідність залишення позову, поданого Прокурором в інтересах держави в особі ДП, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України. Стосовно позову, поданого Прокурором в інтересах держави в особі Уряду та Міндовкілля, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Уряд та Міндовкілля є органами державної влади, тобто суб`єктами владних повноважень.

8.14. Отже, проаналізувавши правові висновки у справах №914/2656/21, №910/13237/21, №927/682/20, №925/846/21, №806/1000/17, №911/2169/20, на які як на підставу подання касаційної скарги відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України послався скаржник, у контексті застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо наявності/відсутності правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі уповноважених органів на здійснення відповідних функцій, Верховний Суд дійшов висновку, що вказані справи та справа, що переглядається у означеній частині ухвалені за схожого правового регулювання спірних правовідносин.

8.15. Поряд з цим, у контексті доводів касаційної скарги, Верховний Суд відзначає таке.

8.15.1. Так, предметом спору у справі є:
- визнання спірних Додаткових угод недійсними та 
- стягнення коштів.

8.15.2. Правовими підставами, вказаними Прокурором, позову є:
- статті 203, 215 ЦК України, пункт 2 частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо вимоги про визнання спірних Додаткових угод недійсними;
- стаття 670 ЦК України щодо вимоги про стягнення коштів.

8.16. Відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

8.17. Згідно із частиною третьою статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

8.18. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

8.19. Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

8.20. Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

8.20.1. Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

8.21. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». 

8.21.1. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

8.21.2. Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 названого Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

8.21.3. Абзац третій частини третьої цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

8.22. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).

8.23. Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та №922/1830/19). 

8.23.1. Тобто, під час розгляду справи в суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо Прокурор визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).

8.23.2. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.

8.24. Разом із тим відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

8.25. Тобто, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

8.26. У свою чергу, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

8.27. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 вказаного Закону, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

8.28. Водночас невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло з власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

8.29. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

8.30. При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

8.31. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 

8.32. Якщо після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (див. правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20).

8.33. Колегія суддів звертається до правової позиції Великої Платати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 (яка ухвалена після подання касаційної скарги), щодо застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у контексті визначення належного/неналежного позивача/позивачів у справі за позовом Прокурора в інтересах держави в особі Ради та комунального, некомерційного закладу (Школи) про стягнення коштів, безпідставно сплачених Школою відповідно до додаткових угод, якими внесли зміни до істотних умов договору, а саме збільшили ціну за одиницю товару та зменшили загальні обсяги поставки газу.

8.33.1. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №905/1907/21 дійшла висновку про те, що комунальний заклад у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі природного газу за Договором, діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня. Отже, у відносинах щодо розрахунків з постачальником природного газу за договором комунальний заклад, який є розпорядником бюджетних коштів, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у зобов`язальних правовідносинах. Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для представництва Прокурором інтересів держави в особі комунального, некомерційного закладу (Школи) та вважає правильними висновки судів попередніх інстанції про необхідність залишення позову, поданого Прокурором в інтересах держави в особі Школи, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

8.33.2. Поряд з цим, Велика Палата відзначила, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади. Отже, оскільки засновником комунального закладу та власником її майна є територіальна громада в особі Ради, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального закладу, а також зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету, зокрема законність та ефективність використання комунальним закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у справі.

8.33.3. Крім того, у  контексті заявлених Прокурором позовних вимог про стягнення грошових коштів на користь комунального закладу Велика Палата звернула також увагу на свої висновки, викладені у пункті 56 постанови від 22.09.2022 у справі №125/2157/19, де вказано, зокрема, що вимоги особи, яка в судовому порядку домагається застосування реституції, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Застосування реституції як наслідку недійсності правочину насамперед відновлює права учасників цього правочину. Інтерес іншої особи полягає, в тому, щоб відновити свої права через повернення майна відчужувачу. Якщо повернення майна відчужувачу не відновлює права позивача, то суд може застосувати іншій ефективний спосіб захисту порушеного права в межах заявлених позовних вимог. 

8.34. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

8.35. Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

8.36. Проаналізувавши висновок Верховного Суду щодо застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у контексті наявності/відсутності правових підстав для звернення Прокурора з позовом в інтересах держави в особі, зокрема комунального, некомерційного закладу, як належного позивача, викладений у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, Верховний Суд вважає, що він стосується правовідносин, які є подібними з правовідносинами у справі, що переглядається, за змістовним критерієм (з огляду на правове регулювання та права й обов`язки сторін саме цих відносин).

8.36.1. Тому такі висновки щодо застосування норм права є релевантними до спірних правовідносин. 

8.37. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення у справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, зокрема, що Прокурором належним чином обґрунтуванні підстави для представництва інтересів держави в суді в особі позивачів - Ради, Департаменту охорони здоров`я та КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» (комунального, некомерційного медичного підприємства).

8.38. Водночас дані висновки є передчасними та такими, що не узгоджуються у повній мірі зі статтею 53 ГПК України, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» та наведеними вище правовими позиціями Верховного Суду, зокрема і у справі №905/1907/21. 

8.39. Так, суди попередніх інстанцій, обмежившись загальним посиланням на дотримання Прокурором вимог статті 53 ГПК України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», належним чином не дослідили та не надали оцінку зазначеним Прокурором підставам для представництва інтересів держави в особі кожного окремо з трьох позивачів.

8.40. Тобто, господарські суди, ураховуючи заявлені позовні вимоги, належним чином мають встановити обставини щодо наявності/відсутності у Прокурора підстав у контексті визначення належного/неналежного позивача/позивачів у справі за позовом Прокурора в інтересах держави кожного з трьох позивачів окремо (як Раду, як Департамент охорони здоров`я, так і КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня»), від встановлення яких (обставин) і залежить обґрунтованість та законність судового рішення про задоволення/часткове задоволення/відмову у задоволенні/залишення без розгляду/тощо позовних вимог.

8.41. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

8.42. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3 , 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

8.43. Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача; встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

8.44. Так, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи статті 5 ЦК України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 і від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17). 

8.45. Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначає Закон України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

8.46. З аналізу правової природи відкритих торгів як способу забезпечення потреб замовника шляхом закупівлі товарів, робіт, послуг, ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення відкритих торгів, оформлення за їх результатом договору про закупівлю, є правочином, який може бути визнаний недійсним у судовому порядку з підстав недодержання при його вчиненні вимог, передбачених частинами 1- 3, 5, 6 статті 203 ЦК України. При цьому підставою визнання такого договору недійсним є порушення передбачених законодавством правил проведення торгів, визначених, зокрема, Законом України "Про публічні закупівлі", та наслідком проведення яких фактично є дії сторін щодо укладання договору.

8.47. Верховний Суд відзначає, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

8.47.1. На відміну від викладеного, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Подібні правові висновки викладені у пунктах 81-83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

8.47.2. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 висловила правову позицію, що суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

8.48. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, зокрема в частині відмови у визнанні Додаткових угод недійсними, суди попередніх інстанцій виходили з того, що невідповідність положенням Закону України "Про публічні закупівлі" має наслідком саме нікчемність правочину.

8.49. Так, вимогами статей 36, 37 Закону України "Про публічні закупівлі", які були чинні до вступу в дію нової редакції Закону від 19.04.2020 (далі - попередня редакція), передбачалось, що відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

8.49.1. Відповідно до пункту 1, 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" у попередній редакції, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

8.50. Тобто, укладені угоди з порушенням вимог частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" у попередній редакції, в силу статті 37 указаного Закону, є нікчемними.

8.51. Втім, 19.04.2020 вступила в дію нова редакція Закону України "Про публічні закупівлі", в якій унормовано обставини нікчемності договору.

8.52. Так, відповідно до статті 43 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено випадки нікчемності договору про закупівлю, а саме договір про закупівлю є нікчемним у разі: 1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону; 2) укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону; 3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; 4) укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

8.53. Частиною четвертою статті 41 цього Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

8.54. Поряд з цим, частиною п`ятою вказаної статті Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

8.55. Отже, статтею 43 Закону України "Про публічні закупівлі", якою встановлено підстави нікчемності договору про закупівлю, не передбачено серед правових підстав нікчемності договору порушення сторонами вимог частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

8.56. Вказане свідчить про те, що у новій редакції Закону України "Про публічні закупівлі", порушення частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не є законодавчо встановленою підставою нікчемності правочину.

8.57. Застосування не тієї редакції закону є порушенням норм матеріального права, що в контексті цієї справи вплинуло і на встановлення обставин справи, що є порушення норм процесуального права.

8.58. Враховуючи вищезазначене, господарським судам належить встановити правову природу спірних правовідносин за спірними Додатковими угодами, час укладення кожної Додаткової угоди з відповідним законодавчим регулюванням, яке підлягало застосуванню на момент виникнення спірних правовідносин (тобто чинну редакцію Закону Україну «Про публічні закупівлі», яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин - укладення спірного Договору, кожної спірної Додаткової угоди).

8.59. Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм права, а тому підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

8.60. Зважаючи на викладене, та беручи до уваги те, що попередні судові інстанції розглянули спір по суті без належного дослідження та оцінки вище наведених обставин щодо наявності/відсутності підстав у контексті визначення належного/неналежного позивача/позивачів у справі за позовом Прокурора в інтересах держави, а також щодо обґрунтованості/необґрунтованості доведеності позовних вимог, колегія суддів доходить висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення вище наведених норм права.

8.61. Отже, під час нового розгляду справи господарському суду необхідно:

- врахувати правову природу спірних відносин, що склались між позивачем (позивачами) та відповідачем, та з огляду на наведене у цій Постанові, з урахуванням наведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №905/1907/21, встановити належного(их) позивача(ів);

- належно дослідити обставини дотримання/недотримання Прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», що може слугувати достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва Прокурором інтересів держави в особі кожного з трьох позивачів окремо;

- встановити обставини щодо наявності/відсутності підстав для внесення істотних змін до Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару на підставі кожної з оспорюваних Додаткових угод через дослідження та оцінку підстав виникнення/відсутності у відповідача права змінювати вартість ціни товару за Договором у порядку статті 86 ГПК України, з дотриманням вимог статтей 236 - 238 ГПК України;

- встановити наявність/відсутність правових підстав для визнання недійсними спірних Додаткових угод з урахуванням правової природи спірних правовідносин, законодавства, яке підлягало застосуванню (у редакції чинній на момент виникнення таких відносин), та доказів, поданих сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень;

- оскільки заявлена прокурором у цій справі вимога про стягнення коштів на підставі статті 670 ЦК України, є похідною вимогою від вирішення спору щодо дійсності/недійсності спірних Додаткових угод, відтак, суду необхідно встановити наявність/відсутність правових підстав для стягнення грошових коштів, а також встановити належного отримувача таких коштів.

8.62. Беручи до уваги те, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм права, які мають значення для правильного вирішення справи, а також враховуючи передбачені частиною другою статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, судові рішення попередніх інстанцій, ухвалені за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

8.63. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правових наслідків є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. 

8.63.1. Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам не відповідають.

8.64. Відтак, доводи касаційної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

8.65. Водночас суд касаційної інстанції не приймає доводи, наведені у поясненнях щодо касаційної скарги, з огляду на викладене у цій Постанові.

8.66. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.66.1. У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

8.67. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1. Доводи скаржника за результатами касаційного розгляду щодо порушення судам попередніх інстанцій норм права знайшли своє часткове підтвердження з мотивів, викладених у розділі 8 цієї Постанови.

9.2. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

9.3. З огляду на те, що ані суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції не встановили обставин, що є визначальними і ключовими у цій справі і на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були повно і всебічно досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, ураховуючи мотиви цієї Постанови та доводи сторін, Суд вважає за можливе з огляду на повноваження, визначені частиною четвертою статті 300 та статті 310 ГПК України, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

9.4. Згідно із частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Оскільки як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції, допустили порушення норм права, Верховний Суд вважає за необхідне направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

9.5. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, є частково обґрунтованими, отже, касаційну скаргу необхідно частково задовольнити. Рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

10.       Судові витрати
10.1. Відповідно до статті 129 ГПК України питання про розподіл судових витрат суд розглядає лише, якщо вирішено спір по суті і ухвалено остаточне рішення у справі.

10.2. За наслідками касаційного перегляду рішення та постанови судів попередніх інстанцій в частині стягнення судового збору за подання касаційної скарги у цій справі, з огляду на статті 129, 315 ГПК України не здійснюється, адже Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує оскаржувані судові рішення та передає справу на новий розгляд.

10.3. За результатами нового розгляду судом має бути вирішено й питання щодо розподілу, зокрема, судового збору у порядку передбаченому статтею 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі №917/1203/21 - скасувати, а справу №917/1203/21 передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова 

Суддя                                                                                          І. Бенедисюк

Суддя                                                                                          І. Колос