ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року 
м. Київ

cправа №  909/1152/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Жукова С.В.,
за участі секретаря судового засідання Громака В.О.,

учасники справи:
заявник касаційної скарги - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб
представники заявника - Цуканова С.Г., довіреність № 60-12797/22 від 22.12.2022, Музичук Л.В., довіреність № 60-12798/22 від 22.12.2022,
за участі - головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Євгенівни - не з`явилась,
кредитор (ініціюючий) - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області - не з`явився,
боржник - Приватне підприємство "Ольва" - не з`явився, 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області
від 06.12.2022
у складі судді: Шкіндер П.А.,
та постанову Західного апеляційного господарського суду
від 16.03.2023
у складі колегії суддів: Матущака О.І. - головуючий, Марка Р.І., Орищин Г.В.,

за скаргою
Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб
на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.В.

у справі за заявою
Головного управління ДПС в Івано-Франківській області
до Приватного підприємства "Ольва"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи
1. В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа за заявою Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про банкрутство Приватного підприємства "Ольва" (далі - ПП "Ольва"). 
2. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021, поміж іншим, стягнуто з ПАТ "КБ "Надра" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ідентифікаційний код 20025456, далі - ПАТ "КБ "Надра") на користь арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича (далі - Рибачук В.В., арбітражний керуючий) грошову винагороду у розмірі 15 312,00 грн. та 160, 00 грн. відшкодування витрат за виконання повноважень ліквідатора ПП "Ольва" за період з 13.06.2019 по 30.09.2021.
3. 07.12.2021 на виконання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 місцевим господарським судом видано наказ про стягнення з ПАТ "КБ   "Надра" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь арбітражного керуючого Рибачука В.В. грошову винагороду у розмірі 15 312 грн. та 160 грн. у відшкодування витрат за виконання повноважень ліквідатора ПП "Ольва".
4. 14.01.2022 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л.Є. відкрито виконавче провадження № 68081620 з виконання наказу № 909/1152/17 від 07.12.2021 про стягнення з ПАТ "КБ "Надра" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь арбітражного керуючого заборгованості у розмірі 15 472 грн.
5. У травні 2021 року ПАТ "КБ "Надра" до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подало заяву про закінчення виконавчого провадження № 68081620, на підставі пункту 4 частини першої статі 39 Закону України "Про виконавче провадження" та вжиття всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".
6. Зважаючи на те, що державним виконавцем проігноровано звернення боржника та не вирішено питання щодо закінчення зазначеного виконавчого провадження, вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, в червні 2022 року ПАТ "КБ "Надра", повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), подало скаргу до Господарського суду Івано-Франківської області на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій скаржник просило суд:
- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л.В. щодо невчинення дій, передбачених статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження"; 
- зобов`язати головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л.В. невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 68081620 на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та вжити всіх заходів, передбачених частиною першою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".
Короткий зміст рішення місцевого суду
7. Ухвалою від 06.12.2022 Господарський суд Івано-Франківської області у задоволенні скарги ПАТ "КБ "Надра" на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л.В. - відмовив.
7.1. З урахуванням частини другої статті 19 Конституції України, статті 1, пункту 1 частини першої статті 3, частини першої та другої статті 15, частини першої статті 18, частини четвертої статті 19, статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", а також з урахуванням того, що боржником у виконавчому провадженні № 68081620 є ФГВФО, а не юридична особа - ПАТ "КБ "Надра, місцевий суд дійшов висновку про те, що наявність рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" у цьому випадку не є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".
7.2. Суд не взяв до уваги доводи представника ФГВФО про те, що Фонд не здійснює фінансові операції, оскільки ФГВФО що здійснювалися оплати судового збору при зверненні до Західного апеляційного суду з апеляційною скаргою (платіжне доручення № 2795 від 02.08.2022 на суму 24 981, 00 грн.).
7.3. Також суд визнав необґрунтованими посилання у судовому засіданні представника Фонду гарантування на те, що банк "Надра" ліквідовано, оскільки відсутні докази про внесення відповідного запису до ЄДРПОУ.
7.4. З врахуванням викладеного та встановлених судом фактичних обставин справи, з огляду на наведені скаржником підстави, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л.В
Короткий зміст рішення апеляційного суду
8. Постановою від 16.03.2023 Західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ПАТ "КБ "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2022 - без змін.
8.1. Апеляційний суд зазначив, що виходячи із системного аналізу змісту статей 1, 2, 3, 26, 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження на підставі статті 39 зазначеного Закону може бути закінчене у випадку, якщо воно було відкрито до прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. При цьому чинним законодавством не встановлено жодних обмежень державного виконавця на відкриття виконавчого провадження щодо банку, який перебуває на стадії ліквідації.
8.2. Також апеляційний господарський суд зазначив, що у цьому випадку виконавче провадження відкрито 14.01.2022 на підставі наказу, виданого Господарським судом Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі № 909/1152/17 про банкрутство ПП "Ольва", в якій ФГВФО в інтересах ПАТ "КБ "Надра" заявив грошові вимоги до боржника. Тому, ініціюючи свою участь у справі про банкрутство, представник банка повинен був розуміти значення своїх дій та нести відповідальність за їх наслідки у вигляді настання обов`язку в майбутньому відшкодувати грошову винагороду арбітражному керуючому за виконання ним своїх обов`язків відповідно до КУзПБ.
8.3. З урахуванням статті 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність в Україні" та пункту 7 частини другої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд дійшов висновку, що боржником у виконавчому провадженні № 68081620 є саме ПАТ "КБ "Надра", оскільки до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФГВФО здійснює повноваження щодо представництва банку у взаємовідносинах з питань примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, прийнятих/постановлених щодо ПАТ "КБ "Надра" з органами державної виконавчої служби. При цьому суд зазначив, що законодавством передбачено можливість оплати витрат банку пов`язаних із здійсненням процедури його ліквідації, в тому числі, до яких також належать і витрати на оплату грошової винагороди арбітражного керуючого за наслідками подання ФГВФО в інтересах ПАТ "КБ "Надра" заяви з грошовими вимогами до боржника у цій справі.
8.4. Апеляційний господарський суд зазначив, що можливість стягнення грошових коштів з банку, який перебуває в процедурі ліквідації, підтверджується також практикою Верховного Суду, зокрема додатковими постановами від 06.10.2021 у справі № 904/5139/20, від 30.07.2020 у справі № 910/14838/18, від 19.05.2021 у справі № 754/12116/18, постановами від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 24.06.2021 у справі № 761/14537/15-ц.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
9. ПАТ "КБ "Надра", повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо ФГВФО, 13.04.2023 звернулось з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №909/1152/17 Господарського суду Івано-Франківської області.
10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №   909/1152/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Білоус В.В., Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.04.2023.
10.1. Ухвалою від 31.05.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відкрив касаційне провадження у справі № 909/1152/17 за касаційною скаргою ПАТ "КБ "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2023;
10.2. Повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги ПАТ "КБ "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 відбудеться 20.06.2023 о 11 год. 30 хв. у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань №330.
10.3. Надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 13.06.2023.    
10.4. Витребував з Господарського суду Івано-Франківської області та Західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 909/1152/17 за скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.В. у справі за заявою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Приватного підприємства "Ольва" про банкрутство.
10.5. Справа № 909/1152/17 на запит Верховного Суду надійшла 12.06.2023 в кількості 4 томів із супровідним листом від 07.06.2023 № 909/1152/17 від Господарського суду Івано-Франківської області.
10.6. Від арбітражного керуючого Рибачука В.В. надійшов відзив на касаційну скаргу ПАТ "КБ "Надра", в якому арбітражний керуючий просив касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.
11. В судове засідання 20.06.2023 з`явилися уповноважені представники ПАТ "КБ "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та надали пояснення по суті вимог і доводів касаційної скарги.
11.1. Ухвалою Верховного Суду від 20.06.2023 відкладено розгляд касаційної скарги ПАТ "КБ "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі    № 909/1152/17.
11.2. Повідомити учасників справи, що розгляд касаційної скарги ПАТ "КБ "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 відбудеться       11 липня 2023 року о    12:15 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань №330.
11.3. Визнано явку головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Євгенівни в судове засідання 11.07.2023 обов`язковою.
12. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 909/1152/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Жуков С.В., Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023.
13. Ухвалою від 06.07.2023 Верховний Суд відмовив у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Рибачука В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 11.07.2023 у справі № 909/1152/17.
14. В судове засідання 11.07.2023 з`явилися уповноважені представники ПАТ "КБ "Надра" повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та надали пояснення по суті вимог і доводів касаційної скарги.
14.1. В судове засідання 11.07.2023 головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Євгенівни, явку якої в судове засідання 11.07.2023 визнано обов`язковою - не з`явилася. 
14.2. З урахуванням положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вислухавши думку уповноважених представників заявника касаційної скарги, колегія суддів прийняла рішення про можливість закінчення розгляду справи в судовому засіданні 11.07.2023.
15. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 02.05.2023 № 3057-IX, Верховний Суд розглядає справу № 909/1152/17 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ
Доводи скаржника (представника ПАТ "КБ "Надра") 
16. Скаржник аргументував, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець зазначив боржником не тільки ПАТ "КБ "Надра", яке є самостійною юридичною особою, але і орган управління - ФГВФО. Разом з тим ФГВФО не є правонаступником банку та не повинен відповідати за його зобов`язаннями у виконавчому провадженні.
16.1. Скаржник, з посиланням на частину другу статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", доводив, що державним виконавцем не було вирішено питання щодо закінчення виконавчого провадження, тому, на думку скаржника, державним виконавцем не вчинено усі належні дії та не використано надані йому повноваження.
16.2. Також скаржник зазначив, що на момент розгляду скарги ліквідаційна процедура ПАТ "КБ "Надра", з урахуванням положень статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вважається завершеною, активи банку реалізовано, непродані активи відсутні, накопичувальні рахунки закрито.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
17. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
19. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
20. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 16 - 16.2. описової частини цієї постанови.
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги
21. Предметом розгляду у цій справі є вирішення питання щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця та зобов`язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", а також вжити заходи, передбачені частиною першою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".
Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішень судів попередніх інстанцій положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів враховує таке.
Щодо оплати послуг арбітражного керуючого 
22. Положення частин першої, четвертої, сьомої статті 43 Конституції України визначають, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
23. Порядок здійснення оплати арбітражному керуючому як винагороди за здійснену ним працю у процедурі банкрутства визначений, зокрема, статтею 30 КУзПБ.
24. Системний аналіз частин першої, другої статті 10 та частин першої, другої статті 30 КУзПБ дає підстави для висновку про те, що арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності, який з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до посадової особи підприємства-боржника, виконує повноваження за грошову винагороду, право вимоги щодо якої виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. 
24.1. При цьому частиною першою статті 30 цього Кодексу передбачено, що грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Водночас законодавством не передбачено випадків здійснення арбітражним керуючим своїх повноважень безоплатно.
24.2. Частиною п`ятою статті 30 КУзПБ передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, порядок формування та порядок використання коштів якого визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
25. Аналіз частини чотирнадцятої статті 39 КУзПБ свідчить про те, що діяльність ліквідатора банкрута спрямована на досягнення остаточної мети ліквідаційної процедури - найповнішого задоволення вимог кредиторів шляхом пошуку та реалізації активів ліквідаційної маси, тому поза межами ліквідаційної процедури кредитори боржника не можуть задовольнити свої вимоги в інший спосіб, окрім як через реалізацію майна боржника в ліквідаційній процедурі. Зазначене також свідчить про те, що основними отримувачами послуг арбітражного керуючого у цій процедурі є саме кредитори неплатоспроможного боржника.
26. Водночас, беручи участь у справі про банкрутство, кредитор не тільки має певні процесуальні права, зокрема на задоволення своїх грошових вимог за рахунок активів ліквідаційної маси, а й як учасник провадження (сторона) також має обов`язки, пов`язані із здійсненням провадження у справі. Ухвалою суду на такого кредитора можуть покладатися відповідні судові витрати щодо оплати послуг перекладача, судового експерта, арбітражного керуючого тощо.
Отже, якщо процедура банкрутства триває після закінчення коштів, авансованих заявником відповідно до абзацу шостого частини другої статті 30 КУзПБ, або таке авансування не здійснювалося через інше правове регулювання на час ініціювання процедури банкрутства, фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створено, а коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або від продажу його майна, яке не перебуває в заставі, недостатньо для оплати послуг арбітражного керуючого та його витрат, подаючи на затвердження звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за підсумками ліквідаційної процедури, ліквідатор не може бути позбавлений права звернутися до суду із заявою про стягнення з кредиторів банкрута коштів на оплату його грошової винагороди за період виконання повноважень та відшкодування його витрат у справі. При цьому суд покладає витрати на оплату послуг ліквідатора та його витрати на кредиторів у справі про банкрутство пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог за наявності на те правових підстав.
26.1. Така практика покладення судом на кредиторів витрат за оплату послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) у справах про банкрутство є єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого відповідно до приписів статті 43 Конституції України та статті 30 КУзПБ у випадках, якщо кредитори не утворили за власною ініціативою фонду оплати послуг ліквідатора та відсутні кошти боржника від реалізації його активів, а провадження у справі про банкрутство підлягає завершенню.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011.
Щодо виконання остаточного судового рішення
27. Частиною першою статті 129-1 Конституції України унормовано, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання.
27.1. Крім того положеннями частини першої статті 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.
27.2. Із зазначеними нормами кореспондуються частини перша, друга статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суду".
28. Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
28.1. Згідно із практикою ЄСПЛ одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення ЄСПЛ від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", заява №   48553/99, пункт 77, та від 05.07.2005 у справі "Агротехсервіс проти України", заява №   62608/00, пункт 42).
29. Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, зазначив, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.
30. Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність (абзаци тринадцятий, чотирнадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою ОСОБА_1 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону №1404-VIII (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019).
30.1. Конституційний Суд України зазначив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин сьомої, дев`ятої, пункту 2 частини шістнадцятої статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України від 30.06.2009 № 16-рп/2009).
Щодо повноважень ФГВФО та уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банку в частині погашення поточних витрат банку-боржника
31. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
32. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".
33. Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент звернення стягувача до відділу ДВС із заявою про виконання виконавчого документа) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
34. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент звернення стягувача до відділу ДВС із заявою про виконання виконавчого документа) за цим Законом підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами в передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
35. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частина перша, пункт 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, чинній на момент звернення стягувача до відділу ДВС зі заявою про виконання виконавчого документа).
36. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент звернення стягувача до відділу ДВС із заявою про виконання виконавчого документа) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Отже, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що примусове виконання рішень уповноваженими цим Законом органами та особами здійснюється у межах повноважень та у спосіб, визначений, зокрема, Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
37. Водночас одним з таких нормативно-правових актів є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між ФГВФО, банками, НБУ, визначає повноваження та функції ФГВФО щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (стаття 1 цього Закону).
37.1. При цьому у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними щодо інших нормативних актів, що регулюють відповідні правовідносини. Подібна правова позиція щодо пріоритетності норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо інших законодавчих актів України під час розгляду спору в правовідносинах з банком була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 13.03.2018 у справі № 910/23398/16, від 29.08.2018 у справі № 127/10129/17, від 23.01.2019 у справі № 761/2512/18, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17.
38. ФГВФО безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ФГВФО з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: реалізує повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі НБУ.
Отже, звернення у справу про банкрутство позичальника банку з метою стягнення з нього заборгованості перед банком є одним з необхідних заходів ФГВФО (уповноваженої особи) щодо повернення дебіторської заборгованості банку, оскільки поза межами процедури банкрутства позичальника повернення такої заборгованості є неможливим.
39. Приписи частини третьої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачають можливість виникнення в банку-боржника поточних зобов`язань, пов`язаних із витратами в ліквідаційній процедурі неплатоспроможного банку.
39.1. Порядок погашення зобов`язань, пов`язаних з витратами в ліквідаційній процедурі неплатоспроможного банку, окрім статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", також регулюється Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2 (далі - Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку) .
39.2. Системний аналіз приписів статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку дає підстави для висновку, що зазначені нормативні акти передбачають дві категорії видатків банку, які здійснюються у процедурі його ліквідації, а саме:
- видатки, спрямовані ФГВФО на задоволення вимог кредиторів в порядку черговості, визначеної частиною першою статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";
- видатки, пов`язані із здійсненням ліквідації та які проводяться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого ФГВФО.
39.3. Розмежування таких видатків за відповідними категоріями повинно здійснюватися ФГВФО або уповноваженою ним особою на ліквідацію банку, що фіксується шляхом ведення балансу та кошторису такого банку, який корегується з урахуванням виникнення нових зобов`язань.
39.4. При цьому ФГВФО або уповноважена ним особа здійснюють виплати кредиторам і проводять оплату витрат на здійснення процедури ліквідації за рахунок коштів банку-боржника та в межах його кошторису із накопичувального рахунку банку, який перебуває в ліквідації (пункти 3.4, 3.5, 3.7 глави 3 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку). 
39.5. Отже, у випадку виникнення поточних зобов`язань у банку, який перебуває у ліквідації, така заборгованість погашається саме за рахунок коштів банка - боржника з його накопичувального рахунку в порядку черговості, в межах наявного балансу та витрат, визначених його кошторисом, а не за рахунок коштів ФГВФО як особи, яка здійснює ліквідацію банку.
40. Пунктом 8.21 глави 8 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, який кореспондується із частиною третьою статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", визначено, що ліквідація (процедура ліквідації) банку вважається завершеною, а банк - ліквідованим з дати внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Щодо суті касаційної скарги
41. Суди попередніх інстанцій встановили та матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021, поміж іншим, стягнуто з ПАТ "КБ "Надра" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ідентифікаційний код 20025456) на користь арбітражного керуючого Рибачука В.В. грошову винагороду в розмірі 15 312, 00 грн. та 160, 00 грн. відшкодування витрат за виконання повноважень ліквідатора ПП "Ольва" за період з 13.06.2019 по 30.09.2021.
41.1. При цьому, зі змісту зазначеної ухвали, повний текст якої також є у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, місцевий суд встановив, що пропорційне стягнення з кредиторів Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, ТОВ "Захід-Фінанс груп" та ПАТ "КБ "Надра" було схвалено зборами кредиторів боржника, що підтверджується протоколом зборів комітету кредиторів боржника ПП "Ольва" від 12.10.2021.
41.2. Перевіривши проведений арбітражним керуючим Рибачуком В.В. розрахунок сплати грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора за період з 13.06.2021 по 30.06.2019, а також розмір пропорційності зобов`язань зі сплати кредиторами оплати послуг арбітражному керуючому, суд зазначив, що він розрахований правильно та стягнув пропорційно розміру кредиторських вимог, зокрема, з ПАТ "КБ "Надра" - 15 312, 00 грн. грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Рибачука В.В.
41.3. Зазначена ухвала місцевого суду залишена в силі постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 та набрала законної сили 07.12.2021.
41.4. Отже, спір про зобов`язання ліквідатора банку - уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" щодо стягнення витрат на оплату послуг ліквідатора вирішено судами і повторний розгляд правомірності виплати ліквідатором банку спірної суми як такої, що є витратами банку в його ліквідаційній процедурі, понесеними з метою отримання його активів до ліквідаційної маси банку, буде порушенням принципу правової визначеності.
42. У судових засіданнях 20.06.2023 та 11.07.2023 представниця скаржника зазначила, що основною підставою звернення зі скаргою на дії державного виконавця є те, що ним у виконавчих документах зазначив у графі боржник - ФГВФО, а також не враховав те, що з 2020 року процедура ліквідації банку фактично завершена, майно банку відсутнє, накопичувальний рахунок закритий.
42.1. Тобто, підставою звернення до суду скаржник визначив те, що суб`єкт правовідносин із виконання судового рішення в ліквідаційній процедурі банку (особа, уповноважена ФГВФО на ліквідацію банку) відмовився закрити виконавче провадження щодо виконання рішення суду про вчинення певних дій із перерахування коштів як таких, що є витратами банку, пов`язаними із веденням ліквідаційної процедури, а Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено механізму виконання таких рішень державним виконавцем за наявності закінченої процедури ліквідації банку.
43. Разом з тим колегія суддів враховує, що рішеннями судів у цій справі ПАТ "КБ "Надра" в особі його ліквідатора зобов`язано оплатити частину послуг арбітражного керуючого як таких, що є витратами, пов`язаними з належним проведенням ліквідаційної процедури боржника. При цьому обов`язок ліквідатора банку вживати заходів щодо повернення своїх активів прямо передбачене законом, а поза межами участі банку у справі про банкрутство стягнення таких активів є неможливим. 
43.1. Таке рішення залишено в силі постановою суду апеляційної інстанції, тому воно не може ставитися під сумнів під час розгляду скарги на дії державного виконавця стороною (боржником), щодо якої його прийнято.
44. Пунктом 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.
44.1. Колегія суддів у цій справі зазначає, що ця норма має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку за визначеною статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" спеціальною процедурою задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості. 
44.2. Разом з тим, ураховуючи правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011, зобов`язання щодо погашення ліквідатором банку вимог, які виникли під час здійснення ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку на підставі рішення суду, є поточними зобов`язаннями такого банку, тому закриття виконавчого провадження без здійснення державним виконавцем дій щодо виконання рішення суду суперечитиме у цьому випадку визначеним законом принципам оплатності виконуваної роботи та виконання остаточного судового рішення, яке набрало законної сили.
45. З огляду на імперативний припис пункту 8.21 глави 8 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, який кореспондується із частиною третьою статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", колегія суддів вважає передчасними доводи представників ПАТ "КБ "Надра" про те, що процедура ліквідації зазначеного банку є завершеною, а банк - ліквідованим, оскільки доказів у порядку, передбаченому статтями 74, 76-77 ГПК України під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій скаржник не надав, факт внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент перегляду справи в касаційному порядку не підтвердив.
46. Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що зазначення державним виконавцем у розділі "боржник" ФГВФО є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки такий запис з огляду на зазначення в інших розділах ідентифікаційних даних ПАТ "КБ "Надра" жодним чином не порушує права ФГВФО, не зобов`язує його виплачувати заборгованість із власних рахунків, а лише вказує на передбачене чинним законодавством повноваження ФГВФО розпоряджатися коштами банку-боржника. 
47. Водночас Верховний Суд зазначає, що у випадку внесення відповідного запису у Державний реєстр, що є належним підтвердженням завершення процедури ліквідації банку, відмова ліквідатора банку виконати судове рішення про зобов`язання відшкодувати відповідні витрати як витрати ліквідаційної процедури не суперечитиме загальним принципам правової визначеності та виконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення належних механізмів виконання судових рішень.
Висновки за результатами касаційного провадження
48. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
49. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
50. Ураховуючи наведені положення законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень місцевого та апеляційного судів відсутні, тому в задоволенні касаційної скарги слід відмовити.
Щодо судових витрат
51. З огляду на положення статті 129 ГПК України та залишення касаційної скарги ПАТ "КБ "Надра" без задоволення, понесені у зв`язку із касаційним переглядом справи судові витрати покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2022 у справі №   909/1152/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                В.Я. Погребняк

Судді                                                                                          О.В. Васьковський

                                                                                          С.В. Жуков