УХВАЛА

30 серпня 2023 року

м. Київ

cправа №  910/676/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С., 
секретар судового засідання - Корнієнко О. В., 
за участю представників:
Акціонерного товариства «Національна 
акціонерна компанія «Нафтогаз України» - Пушкар І. Г.,
Товариства з обмеженою відповідальністю
«Оператор газотранспортної системи України» - Пилипчук В. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 (у складі колегії суддів: Мальченко А. О. (головуючий), Агрикова О. В., Чорногуз М. Г.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 (суддя Демидов В. О.)
у справі № 910/676/23
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
про визнання недійсним одностороннього правочину,

ВСТАНОВИВ:
У січні 2023 року Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») про визнання недійсним одностороннього правочину.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 63 145,49 грн за договором транспортування природного газу від 30.12.2019 № 012020/1912000543, вчинений відповідачем шляхом подання заяви від 30.08.2022 № ТОВВИХ-22-9239, не відповідає вимогам статті 601 Цивільного кодексу України, тому підлягає визнанню недійсним.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у липні                  2023 року АТ «НАК «Нафтогаз» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.08.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 910/676/23 за касаційною скаргою АТ «НАК «Нафтогаз» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.08.2023.
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, 30.12.2019 між ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (оператор) та АТ «НАК «Нафтогаз» (замовник) укладено договір транспортування природного газу № 012020/1912000543, відповідно до умов якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (пункт 2.1).
Обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/ або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед та/або потужності протягом доби) (пункт 2.3 договору у редакції додаткової угоди № 3 від 22.07.2020).
Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс) (пункт 2.4 договору).
Пунктами 2.5, 2.6 передбачено, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/ або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
Відповідно до пункту 2.7 договору (у редакції додаткової угоди № 2 від 17.04.2020) додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/ або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/ або протягом доби.
Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/ або протягом доби.
Згідно з пунктом 2.8 договору (у редакції додаткової угоди № 3 від 22.07.2020) взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора та аукціонні платформи (у частині розподілу потужності на міждержавних з`єднаннях) відповідно до вимог Кодексу.
У пунктах 6.1, 6.2, 6.3 договору передбачено, що оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/ або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.
Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу.
Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.
Відповідно до пункту 8.2 (у редакції додаткової угоди № 6 від 22.11.2021) вартість договірної потужності замовника, крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, та замовника послуг транспортування, який виконує функції постачальника «останньої надії», у рамках виконання цих функцій, на період газового місяця визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця.
Послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/ з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/ або року надаються на умовах 100% попередньої оплати (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за 5 банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей, крім випадків, передбачених цим пунктом.
У випадку якщо розподіл потужності за період газового місяця на переривчастій основі проводиться менше ніж за 5 банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись транспортування природного газу, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату в розмірі вартості розподіленої потужності. При цьому така оплата має бути отримана оператором газотранспортної системи на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації на першу газову добу відповідного газового місяця надання послуг транспортування.
Для послуг доступу до потужності на період однієї газової доби замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі не менше від вартості послуги доступу до потужності на період газової доби, яка планується для використання згідно з номінацією. При цьому така оплата має бути отримана оператором газотранспортної системи на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації.
Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.
У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У разі якщо у платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дату його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, оператор зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла в попередніх періодах.
Згідно з пунктом 10.1 договору сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/ відбирається до/ з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу. Відповідальною стороною за якість газу є: 1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - замовник (оператори суміжних систем, газовидобувні підприємства, виробники біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу) - перед оператором. У точках входу на міждержавному з`єднанні - замовник - перед оператором; 2) у точках виходу відповідальним є оператор - перед замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем. У точках виходу на міждержавному з`єднанні - оператор - перед замовником.
У разі подачі у фізичній точці входу/ виходу природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вологою, визначеним Кодексом, сплачується додаткова плата (пункт 10.4 договору).
Пунктами 10.6, 10.7 договору передбачено, що розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісяця окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає замовнику на його електронну адресу до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем. Обсяг природного газу з недотриманим значенням параметра якості Qi визначається з моменту останнього визначення ФХП газу, що відповідав параметрам, визначеним Кодексом, до моменту усунення невідповідності параметрам якості природного газу.
Сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до 15 числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на її електронну адресу іншою стороною до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем.
Відповідно до пунктів 11.1-11.5 договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (пункт 11.1 договору).
Оператор до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику 2 примірника акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.
Замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.
Врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).
Оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до 25 числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.
Цей договір набирає чинності з дня його укладання, а в частині транспортування природного газу з 7:00 години 1.01.2020 включно на строк до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1 договору).
Також судами попередніх інстанцій установлено, що 12.08.2022 АТ «НАК «Нафтогаз» листом № 24-1888/1.4-22 звернулось до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо недотримання параметрів якості природного газу у липні 2022 року до якого було додано розрахунок (акт) від 31.07.2022 № 07-22/012020/1912000543/НАК про недотримання параметрів якості природного газу, переданого Оператором ГТС АТ «Молдовагаз» (Республіка Молдова), ЕІС код 21Z000000000178Е, по газопроводу «Шебелинка-Дніпропетровськ-Кривий Ріг-Ізмаїл» за період з 01.07.2022 по 31.07.2022, та відповідний рахунок-фактура від 11.08.2022 № 07-22/01220/1912000543 для здійснення ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь позивача додаткової оплати за недотримання параметрів якості природного газу у фізичній точці виходу Гребеники (ЕІС код 21Z000000000178Е) на суму 63 145,49 грн.
У відповідь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надіслало позивачу заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 30.08.2022 № ТОВВИХ-22-9239, в якій зазначило, що станом на 15.08.2022 існують грошові зобов`язання оператора перед замовником за договором транспортування природного газу від 30.12.2019 № 012020/1912000543 на підставі розрахунку (акту) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром температури точки роси за вологою від 31.07.2022 № 07-22/012020/1912000543/НАК на сумі 63 145,49 грн, також станом на 15.08.2022 існують грошові зобов`язання замовника перед оператором за цим же договором та на підставі Додатку 1 до договору та акту наданих послуг за липень 2022 року від 31.07.2022 № 07-22/ТРАНЗИТ/РІК в сумі 238 779 364,73 грн.
Зазначеною заявою ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» вчинило односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, заявивши про припинення зобов`язань сторін за вказаним правочином у розмірі 63 145,49 грн. Також, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» повідомило замовника, що після зарахування зустрічних однорідних вимог зазначені грошові зобов`язання вважаються припиненими; після здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог за цією заявою, залишок невиконаних грошових зобов`язань АТ «НАК «Нафтогаз» перед ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» за договором транспортування природного газу від 30.12.2019 № 012020/1912000543 та згідно додатку 1 до договору і акту наданих послуг за липень 2022 року від 31.07.2022                       № 07-22/ТРАНЗИТ/РІК складатиме 238 716 219,24 грн.
Предметом розгляду у справі № 910/676/23 є позовні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз»  до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з його висновком про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю підстав для їх задоволення.
У поданій касаційній скарзі АТ «НАК «Нафтогаз» на обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, послалось на неврахування судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19.
Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Питання права касаційного оскарження урегульовано статтею 287 ГПК України, частиною 2 якої встановлено підстави касаційного оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених цією процесуальною нормою.
Такі процесуальні обмеження щодо касаційного оскарження судових рішень не суперечать положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 19 Конституції України застосовується судами України як частина національного законодавства, і відповідають практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі  статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).
Умови прийнятності касаційної скарги, за змістом норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23.10.1996; «Brualla Gomes de la Torre v. Spain» від 19.12.1997).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі «Monnel and Morris v. the United Kingdom», серія A, N 115, с. 22, п.56, а також рішення від 29.10.1996 у справі «Helmers v. Sweden», серія A, N 212-A, с.15, п.31).
Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду». При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі  № 910/4647/18).
Однією з підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
При цьому, необхідно зазначити, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 ГПК України, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі                         № 233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. Відсутність такої подібності зумовлює закриття касаційного провадження.
У справі № 910/676/23, що розглядається, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз» про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог, вчиненого шляхом подання ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» заяви від 30.12.2019 № ТОВВИХ-22-9239, відповідно до якої відповідач вважає припиненими свої грошові зобов`язання перед позивачем зі сплати 63   145,49 грн за договором транспортування природного газу від 30.12.2019 № 012020/1912000543 на підставі розрахунку (акту) від 31.07.2022 № 07-22/012020/1912000543/НАК про недотримання параметрів якості природнього газу, а суму заборгованості позивача перед відповідачем за цим договором зменшеною на зазначену суму.
При цьому суд апеляційної інстанції врахував безспірність зарахованих зустрічних грошових зобов`язань як з оплати за недотримання параметрів якості природнього газу, так і з оплати вартості послуг, виходячи з умов договору про транспортування природного газу від 30.12.2019                                  № 012020/1912000543 щодо 100% попередньої оплати замовником послуг (АТ «НАК «Нафтогаз») на період газового місяця (пункт 8.2  договору від 30.12.2019 в редакції додаткової угоди № 6 від 22.11.2021), сплачених АТ «НАК «Нафтогаз» сум заборгованості та відсутності спору щодо суми 63   145,49 грн у справі № 910/12377/22.
У справі № 910/11116/19 (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021), Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції, який відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, також встановивши зустрічність, однорідність та безспірність цих вимог на підставі наявних в справі доказів (підписаних актів купівлі-продажу, пояснень самих сторін та відсутності спору щодо зарахованої суми в іншій господарській справі).
Таким чином, Верховний Суд зазначає, що наведені судами попередніх інстанцій висновки щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у цій справі, не тільки не суперечать, а навпаки відповідають правовим висновкам, викладеним у зазначеній скаржником у касаційній скарзі постанові Верховного Суду, зробленим судом з урахуванням обставин, встановлених у справі. 
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі  № 910/676/23.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                         І. С. Берднік
Судді:                                                                                            В. А. Зуєв
                                                                                            І. С. Міщенко