УХВАЛА
07 серпня 2023 року 
м. Київ
Справа №  922/2342/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Міщенка І. С., Рогач Л. І.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 (колегія суддів: Білоусова Я. О., Пуль О. А., Фоміна В. О.) та рішення Господарського суду Харківської області від 10.04.2023 (суддя Рильова В. В.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "22 Венчурс" до Комунального підприємства "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Харківська міська рада; 2) Департамент цифрової трансформації Харківської міської ради про стягнення 649    987,14 грн,
та за зустрічним позовом Комунального підприємства "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради" до Товариства з обмеженою відповідальністю "22 Венчурс" про стягнення 187 253,40 грн,
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "22 Венчурс" звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Харківський Дата Центр" (після зміни найменування - Комунальне підприємство "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради") заборгованості за договором про надання послуг від 21.02.2022 № 2102/1-22 в розмірі 649 987,14 грн.
Зі свого боку Комунальне підприємство "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради" (далі КП "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради") звернулося до суду із зустрічним позовом про стягнення з ТОВ "22 Венчурс" неустойки (пені) в розмірі 187 253,40 грн, нарахованої у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за цим же договором.
10.04.2023 Господарський суд Харківської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2023, про задоволення первісного позову та відмову у зустрічному.
01.08.2023 КП "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ці судові рішення та направити справу на новий апеляційний розгляд.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Міщенка І. С., Рогач Л. І.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
У силу пункту 2 частини третьої статті 287 цього ж Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з приписами частин п`ятої та сьомої статті 12 ГПК України малозначними справами є: 1)    справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Пунктами 1, 3 частини першої статті 163 цього ж Кодексу встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 встановлено у розмірі 2 481    грн.    
У цій справі розглядалися первісний і зустрічний позови про стягнення грошових коштів у розмірах 649 987,14 грн та 187 253,40 грн відповідно, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як зазначено вище, у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України унормовано випадки, за яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може бути предметом касаційного оскарження.
КП "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради" у касаційній скарзі на виконання підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України зазначає про те, що ця справа має виняткове значення для скаржника та суспільства в цілому, оскільки стосується стягнення коштів з бюджету міста Харкова за послуги, які фактично не надавалися та які є предметом дослідження в кримінальному провадженні; метою діяльності скаржника є забезпечення ефективного використання бюджетних коштів, що в умовах воєнного стану має надважливе значення. Крім того в оскаржуваних судових рішеннях фактично констатовано недобросовісність скаржника як контрагента, що негативно впливає на його ділову репутацію.
Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктами "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
У випадку посилання на "виняткове значення" справи для його учасника оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Верховний Суд, аналізуючи доводи та аргументи касаційної скарги, взяв до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, та сталу судову практику щодо застосування норм права.
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
За оцінкою колегії суддів касаційна скарга не містить переконливих аргументів, які би свідчили про виняткове значення для скаржника, оскільки незгода з ухваленими судовими рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, тому що настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь одного із учасників справи є звичайним передбачуваним процесом.
Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.    
Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
У касаційній скарзі скаржник фактично заперечує встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому до заперечення результату розгляду справи. Однак у контексті повноважень суду касаційної інстанції як "суду права", а не "суду фактів" та положень статті 300 ГПК України й враховуючи предмет та підстави позову в цьому спорі, колегія суддів вважає, що скаржник не дотримався умов допуску цієї справи до касаційного оскарження.
Скаржник у касаційній скарзі не довів наявності виключних випадків, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Законодавець надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині першій статті 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства. Водночас колегія суддів зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Отже, обставин, з яких би вбачалася необхідність перегляду цієї справи у суді касаційної інстанції, з огляду зазначені мотиви не наведено.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою КП "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради" на підставі пункту 1 частини першої статті 293 цього ж Кодексу, оскільки її подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, то клопотання скаржника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень не розглядається.
Керуючись статтями 12, 234, пунктом 2 частини третьої статті 287 та пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 922/2342/22 за касаційною скаргою Комунального підприємства "Централізована закупівельна організація Харківської міської ради" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 та рішення Господарського суду Харківської області від 10.04.2023.
2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.
3. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику, а її копію залишити у Верховному Суді.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                              Є. В. Краснов
Суддя                                                                                                              І. С. Міщенко
Суддя                                                                                                              Л. І. Рогач