ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року 
м. Київ

cправа №  918/806/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г. 
за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.
за участю представників: не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу    Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27.04.2022
та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022
у справі 
за заявою        ОСОБА_1 
про       неплатоспроможність, -

ВСТАНОВИВ:
1. У провадженні Господарського суду Рівненської області перебуває справа №   918/806/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 на стадії реструктуризації боргів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича.
Короткий зміст оскаржуваних рішень
2. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27.04.2022 у справі № 918/806/21 визнано грошові вимоги кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника ОСОБА_1 у загальному розмірі 31 872,91 доларів США, що по курсу НБУ станом на 05.11.2021 становить 834 751,51 грн, з яких: 14 267,51 доларів США сальдо по кредиту, що по курсу НБУ станом на 05.11.2021 становить 373 666,08 грн; 29,94 доларів США - нараховані відсотки, що по курсу НБУ станом на 05.11.2021 становить 784,13 грн; 8 635,46 доларів США прострочена сума кредиту, що по курсу НБУ станом на 05.11.2021 становить 226 162,70 грн; 6 559,10 доларів США прострочені відсотки, що по курсу НБУ станом на 05.11.2021 становить 171 782,83 грн; 2 340,90 доларів США - пеня, що по курсу НБУ станом на 05.11.2021 становить 61 308,17 грн. В решті вимог відмовлено у визнанні.
3. Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 залишено без змін ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27.04.2022 у справі № 918/806/21.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
4. До Верховного Суду від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій заявлено вимогу скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27.04.2022 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 по справі № 918/806/21 в частині відхилених грошових вимог та ухвалити нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги Скаржника у повному обсязі.
5. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги наводяться наступні доводи:
5.1. Суди попередніх інстанцій не врахували висновки, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 04.07.    2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2020 у справі №    916/4693/15, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 903/191/19, від 10.11.2020 у справі № 903/802/18, від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012;
5.2. Судами попередніх інстанцій не враховано висновки щодо застосування приписів ст. ст. 266, 625 ЦК України, які викладені у постановах  Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.
Відзиви
6. Не надійшли
Інші заяви та клопотання
7. Від АТ КБ "ПриватБанк" надійшли письмові пояснення у яких зазначено аргументи щодо необхідності задоволення касаційної скарги та розглядати справу за відсутності представника Банку.
Позиція Верховного Суду
8. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
9. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
10. Суди попередніх інстанцій встановили  наступні фактичні обставини справи:
10.1. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.10.2021 відкрито провадження у справі   № 918/806/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича; заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно; призначено попереднє засідання.
10.2. 06.10.2021 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1   /т. 1 а.с. 76-80/.
10.3. 08.11.2021 до Господарського суду Рівненської області від АТ Комерційний банк "Приватбанк" надійшла заява про визнання грошових вимог АТ Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 в сумі 16 996 169,07 грн; включити до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 грошові вимоги АТ Комерційний банк "ПриватБанк" у загальному розмірі 16 996 169,07 грн та судовий збір сплачений за подання заяви у сумі 4 540,00 грн.
10.4. Дану заяву мотивує тим, що 28.04.2007 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0704/92 за яким останньою отримано кредит у розмірі 29000,00 дол. США на споживчі цілі. Однак, станом на день подання заяви, кошти за кредитним договором № 0704/92 від 28.04.2007 (валюта дол. США) боржником ОСОБА_1 не повернуті, заборгованість не погашена та становить: 559 683,18 грн - заборгованість за кредитом; 1 724 887,54 грн - заборгованість за процентами (за правомірне та неправомірне користування кредитом); 2 798 504,43 грн - заборгованість з пені.
10.5.  12.02.2008 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0802/46 за яким останньою було отримано кредит у розмірі 60 000,00 Євро на споживчі цілі. Однак, станом на день подання заяви, кошти за кредитним договором 0802/46 від 12.02.2008 (валюта Євро) боржником ОСОБА_1 не повернуті, заборгованість не погашена та становить: 1 413 649,34 грн - заборгованість за кредитом; 3 959 282,72 гр. - заборгованість за процентами (за правомірне та неправомірне користування кредитом); 6 540 161,86 грн - заборгованість з пені.
10.6. Відповідно до п. 4.1, п. 4.3 Кредитного договору № 0704/92, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 цього договору, а також Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, який наведений в Додатку №1 до даного договору, позичальник сплачує відсотки у розмірі 15% річних.
10.7.  При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 даного договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі: 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
10.8.  АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі, передбаченому умовами договору.
10.9. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору № 0704/92 термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 1 до даного договору), але не пізніше 25 квітня 2012 року.
10.10. Пунктом 2.3 Кредитного договору № 0704/92 сторони передбачили, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення.
10.11. 07 листопада 2008 року банк направив позичальнику досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами від 29 січня 2007 року № 0701/62 на суму 100 000,00 доларів США на строк до 11 січня 2012 року; від 28 квітня 2007 року № 0704/92 на суму 29 000,00 доларів США на строк до 25 квітня 2012 року; від 12 лютого 2008 року № 0802/46 на суму 60 000,00 євро на строк до 11 лютого 2013 року, що разом станом на 07 листопада 2008 року складає 25 114,40 доларів США та 56 389,29 євро, у 7-денний строк з моменту отримання позичальником зазначеного попередження.
10.11. Однак позичальник отриманих кредитних коштів Банку не повернув.
10.12. З метою захисту порушеного права ПАТ КБ "ПриватБанк" зверталося до з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 0704/92.
10.13. Постановою Волинського апеляційного суду від 17.08.2021 у справі №   0417/11962/2021 частково задоволено позовну заяву Банку та стягнуто з боржника заборгованість за Кредитним договором № 0704/92 у розмірі 31 872,91 доларів США, яка складається із: 14 267,51 доларів США - сальдо по кредиту; 29,94 доларів США - нараховані відсотки; 8 635,46 доларів США - прострочена сума кредиту; 6 559,10 доларів США - прострочені відсотки; 2 343,90 доларів США - пеня / т. 1к, а.с. 33-39/.
10.14. 12.02.2008 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір № 0802/46 (далі - Кредитний договір № 0802/46), за яким останньою було отримано кредит у розмірі 60 000,00 Євро на споживчі цілі (розділ І договору).
10.15. Відповідно до п. 4.1, 4.3 Кредитного договору № 0802/46, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.З.З, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 цього договору, а також Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, який наведений в Додатку № 1 до даного договору, позичальник сплачує відсотки у розмірі 15% річних.
10.16. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.З.9, 2.4.1, 4.11 даного договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі: 30% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
10.17. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Кредитним договором № 0802/46 виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі, передбаченому умовами договору.
10.18. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору № 0802/46 термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 1 до даного договору), але не пізніше 11 лютого 2013 року.
10.19. Пунктом 2.3 кредитного договору сторони договору передбачили, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення.
10.20.  07 листопада 2008 року банк направив позичальнику досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами від 29 січня 2007 року № 0701/62 на суму 100 000,00 доларів США на строк до 11 січня 2012 року; від 28 квітня 2007 року № 0704/92 на суму 29 000,00 доларів США на строк до 25 квітня 2012 року; від 12 лютого 2008 року № 0802/46 на суму 60 000,00 євро на строк до 11 лютого 2013 року, що разом станом на 07 листопада 2008 року складає 25 114,40 доларів США та 56 389,29 євро, у 7-денний строк з моменту отримання позичальником зазначеного попередження.
10.21.  Однак позичальник отриманих кредитних коштів Банку не повернув.
10.22.  Судом встановлено, що 27.08.2012 АТ КБ "Приватбанк" зверталося з позовом до ПАТ "Акцент-банк", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
10.23. В обґрунтування позову АТ КБ "Приватбанк" посилався на укладення договору № 0802/46 від 12.02.2008, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 60 000 Євро, зі сплатою за користування нею відсотків у розмірі 15 % в рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11 лютого 2013 року.
10.24. Однак в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.
10.25. Вимоги за вказаним договором були забезпечені порукою на суму 10 000 гривень шляхом укладання з ПАТ "А-банк" відповідного договору № 167 від 20.10.2010, у зв`язку з чим Банк вважав їх солідарними відповідачами за заявленим до стягнення боргом.
10.26. Тому Банк просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 0802/46 від 12.02.2008 у розмірі 116 822, 69 Євро та судовий збір за подання позовної заяви, а з ПАТ "А-банк" та співвідповідача солідарно заборгованість у розмірі 10 000 гривень.
10.27.  Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2012 відкрито провадження у зазначеній справі.
10.28.  Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2012 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 160 485,27 гривень заборгованості за кредитним договором і 3 219 гривень судового збору. Стягнуто з ПАТ "А-банк" і співвідповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" солідарно заборгованість в сумі 10 000 гривень.
10.29.  26 березня 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення суду і заяву про поновлення строку на її подання.
10.30. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2018 року зазначені заяви задоволено. Заочне рішення суду першої інстанції скасовано і призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні.
10.31.  10.05.2018 ОСОБА_1 були подані клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог до ПАТ "А-банк" та про передачу справи за підсудністю.
10.32.  Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 справу передано на розгляд до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, а провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ "А-банк" закрито.
10.33.  Дубенський міськрайонний суд Рівненської області ухвалою від 11.07.2018 прийняв до розгляду справу та призначив підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 02.10.2018.
10.34.  У відзиві на позовну заяву, поданому 31.07.2018, відповідач вважала вимоги Банку необгрунтованими та незаконними, такими, що не підлягають до задоволення, позаяк позивач не надав належних та допустимих доказів про наявність заборгованості по кредитному договору.
10.35. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.12.2018 позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.
10.36. Постановою Рівненського апеляційного суду від 29.01.2019 апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" залишено без задоволення, а ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.12.2018 - без змін.
10.37. Відповідно до умов договору № 0802/46 від 12.02.2008, боржник отримала кредит в сумі 60 000 Євро зі сплатою за користування нею відсотків у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11 лютого 2013 року.
10.38. Як вбачається з матеріалів справи, керуючий реструктуризацією та боржник подали заяви про застосування строку позовної давності до грошових вимог АТ КБ "Приватбанк"/т.1 К а.с. 72-75, а.с. 89-91/.
Щодо кредитного договору № 0802/46 колегія суддів зазначає наступне
11. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У свою чергу згідно з ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік.
12. Інститут позовної давності полягає у наданні особі, цивільне право якої порушено, певного строку саме для звернення до суду за захистом цього права, в тому числі за допомогою державного примусу. Перебіг позовної давності обчислюється за загальним правилом від дня, коли особа довідалася (могла довідатись) про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Залишення ж позову без розгляду є відмовою суду розглянути звернення особи про захист її порушеного права (позов) внаслідок визначених ЦК України недоліків або дій цієї особи. При цьому особа може повторно звернутись до суду з такими ж вимогами.
13. Відповідно до статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.
14. Зупинення перебігу позовної давності і припинення - суттєво відрізняються. Перше має тимчасовий характер, коли до строку давності не зараховується час існування визначених законодавством обставин, за наявності яких цей строк не спливає. Натомість переривання позовної давності означає анулювання строку, який сплив до моменту вчинення боржником передбачених законодавством дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку.
15. Тому норма статті 265 ЦК України регулює відносини зупинення перебігу позовної давності в разі залишення позову без розгляду та не регулює відносин переривання або не переривання позовної давності.
16. Отже строк позовної давності у разі пред`явлення позову, який судом було залишено без розгляду, не переривається. Протилежні висновки є помилковими (постанова ВП ВС від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19).
17. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
18. В оскаржуваних рішеннях встановлено, що умовами п. 6.8 Кредитного договору №   0802/46 сторони погодили збільшення строку позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором та встановили тривалість строку - 5 років.
19. Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
20. З урахуванням обставин справи, суди попередніх інстанцій встановили, що кінцевий строк на повернення кредитних коштів за Кредитним договором №0802/46 від 12.02.2008 настав 27.08.2012 у зв`язку з зверненням Банку до суду за захистом порушеного права, тому саме із вказаної дати у нього почався перебіг позовної давності у 5 років, який закінчився 27.08.2017.
21. У зв`язку з тим, що позов Банку судом залишено без розгляду, вказаний строк не переривався і не зупинявся.
22. Наведене свідчить про те, що Скаржник з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 у справі № 918/806/21 звернувся 05.11.2021, тобто після спливу строку позовної давності 27.08.2017.
23. З урахуванням того, що керуючий реструктуризацією та боржник подали заяви про застосування строку позовної давності до грошових вимог АТ КБ "Приватбанк", колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у визнанні грошових вимог АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 за кредитним договором  № 0802/46 від 12.02.2008 слід відмовити у зв`язку з заявленням грошових вимог за цим договором після спливу позовної давності, про застосування якої заявили керуючий реструктуризацією та боржник.
Щодо кредитного договору № 0704/92 колегія суддів зазначає наступне
24. Як встановлено в оскаржуваних судових рішеннях, відповідно до п. 4.1, п. 4.3 Кредитного договору № 0704/92, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 цього договору, а також Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, який наведений в Додатку №1 до даного договору, позичальник сплачує відсотки у розмірі 15% річних.
25. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 Кредитного договору № 0704/92, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі: 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
26. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору № 0704/92 термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 1 до даного договору), але не пізніше 25 квітня 2012 року.
27. 07 листопада 2008 року банк направив позичальнику досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами від 29 січня 2007 року № 0701/62 на суму 100 000,00 доларів США на строк до 11 січня 2012 року; від 28 квітня 2007 року № 0704/92 на суму 29 000,00 доларів США на строк до 25 квітня 2012 року; від 12 лютого 2008 року № 0802/46 на суму 60 000,00 євро на строк до 11 лютого 2013 року, що разом станом на 07 листопада 2008 року складає 25 114,40 доларів США та 56 389,29 євро, у 7-денний строк з моменту отримання позичальником зазначеного попередження.
28. Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
29. Згідно п. п. 6.37, 6.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 по справі № 912/1120/16 зазначено наступне:
- В ухвалі про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду покликався також на правову позицію, викладену у справі № 5017/1987/2012 (постанова від 5 березня 2019 року), в якій Верховний Суд вказав на те, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пунктів 1.4, 3.3, 3.5, 6.7 кредитного договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України.
- Разом із тим правовідносини, що склалися у справі № 5017/1987/2012, не є подібними до правовідносин, що склалися у справі, що розглядається, позаяк у справі №   5017/1987/2012 договором була передбачена умова нарахування процентів за підвищеною ставкою саме за неправомірне користування кредитом, що відповідає диспозиції норми, викладеній у частині другій статті 625 ЦК України, а не відповідно до частини першої статті 1048 цього Кодексу. Тож підстави для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 5 березня 2019 року у справі № 5017/1987/2012, відсутні.
30. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №   910/4518/16 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
31. Суди попередніх інстанцій встановивши обставини того, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 Кредитного договору № 0704/92, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі: 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості, не здійснили тлумачення умов вказаного Договору та не встановили обставини того, чи мали на увазі сторони Договору встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).
32. Вказане свідчить про неповне дослідження судами попередніх інстанцій зібраних доказів у справі, що стосуються кредиторських вимог Скаржника, які виникли на підставі Кредитного договору № 0704/92.
33. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
34. З урахуванням того, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані докази у справі, що стосуються кредиторських вимог Скаржника, які виникли на підставі Кредитного договору № 0704/92, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі положень п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України, дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги та про скасування оскаржуваних судових рішень в частині розгляду кредиторських вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", які виникли на підставі кредитного договору № 0704/92 від 28.04.2007 та направлення справи № 918/806/21 у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27.04.2022 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 по справі №   918/806/21 в частині розгляду кредиторських вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", які виникли на підставі кредитного договору №   0704/92 від 28.04.2007  скасувати.

3. Справу №   918/806/21 в частині розгляду кредиторських вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", які виникли на підставі кредитного договору №   0704/92 від 28.04.2007 направити на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

4. В іншій частині ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27.04.2022 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 по справі №   918/806/21 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                        С.В. Жуков
Судді                                                                         К.М. Огороднік
                                                                                В.Г. Пєсков