УХВАЛА

03 серпня 2023 року 
м. Київ

cправа №  916/1573/13 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Баранця О.М.
розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"
на  ухвалу Господарського суду Одеської області
у складі судді Литвинової В.В.
від  21.04.2023 (повний текст складено 24.04.2023)
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М., Ярош А.І.,
від 26.06.2023 (повний текст складено 27.06.2023)
за скаргою Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С.
у справі за позовом  Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ"
до Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"
за участю Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про стягнення 194 202      048,52 грн, 
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" 13.07.2023 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області  від 21.04.2023 (повний текст складено 24.04.2023) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 (повний текст складено 27.06.2023).
Склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі    Верховного Суду визначено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу  судової справи між суддями від 18.07.2023.
Перевіривши матеріали касаційної скарги судом встановлено, що вона подана без дотримання вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.
За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою, за подання касаційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2   684 грн.
Отже, за подання вказаної касаційної скарги на судові рішення Комунальному підприємству "Теплопостачання міста Одеси" необхідно сплатити 2   684   грн.
Проте до матеріалів касаційної скарги Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" не додано доказів сплати судового збору.
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.
Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №   24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).             
Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі №28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким,    що    суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У даному випадку суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29.05.2018 зі справи №   915/955/15, який є релевантним для цієї справи в аспекті застосування Закону України "Про судовий збір".
Так, відповідно до викладеного в зазначеній постанові висновку Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що положення цієї норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24.07.2020 у справі №   911/4241/15.
Таким чином, скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Таким чином, касаційна скарга Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на ухвалу Господарського суду Одеської області  від 21.04.2023 (повний текст складено 24.04.2023) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 (повний текст складено 27.06.2023) у справі № 916/1573/13 має бути залишена без руху.
При цьому, суд касаційної інстанції зазначає, що Комунальному підприємству "Теплопостачання міста Одеси" необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у сумі 2   684  грн на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: ГУК у м.            Києві/Печерс. р-н/22030102, 
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- Код банку отримувача (МФО): 899998;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"
-            Символ звітності банку: 207
- Призначення платежу *;101; _________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом __________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа).
Усунувши недоліки касаційної скарги, скаржнику необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, для визначення дотримання заявником касаційної скарги строку на усунення недоліків касаційної скарги, встановленого частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на ухвалу Господарського суду Одеської області  від 21.04.2023 (повний текст складено 24.04.2023) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 (повний текст складено 27.06.2023) у справі № 916/1573/13 залишити без руху.
2. Надати Комунальному підприємству "Теплопостачання міста Одеси" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
3. Комунальному підприємству "Теплопостачання міста Одеси" усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:
- надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2   684 грн із зарахуванням сплаченої суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
4. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга буде вважатись неподаною та буде повернута скаржнику. 
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя - доповідач                                                                                  О. Баранець