УХВАЛА

25 липня 2023 року 
м. Київ

cправа №  921/286/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.
за участю секретаря судового засідання - Росущан К. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни 
про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11.05.2023 
у справі № 921/286/22
за позовом Тернопільської міської ради      
до 1) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни і 2) Монастирської міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради,    
про скасування державної реєстрації права власності, 
(уповноважені представники сторін у судове засідання не з`явилися)
ВСТАНОВИВ:
Постановою Верховного Суду від 11.05.2023 за результатами розгляду касаційної скарги суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни (далі - відповідачка-1, ФОП Шкарупа С. П.) рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 у справі № 921/286/22 залишено без змін.
До Верховного Суду надійшла заява ФОП Шкарупи С. П. про роз`яснення зазначеної постанови Верховного Суду від 11.05.2023, у якій вона зазначає, що постанова суду касаційної інстанції є незрозумілою в частині розподілу судових витрат, оскільки, на думку заявниці, покладає на неї обов`язок зі сплати судового збору, хоча вона звільнена від його сплати на підстав статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Вивчивши доводи заяви, перевіривши зміст судового рішення, яке заявниця просить роз`яснити, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви ФОП Шкарупи С. П. слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 245 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Виходячи зі змісту наведеної норми роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Частиною 2 статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення яких визначено Законом України "Про виконавче провадження".
Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 09.07.2018 у справі №911/2050/16, від 10.07.2018 у справі №461/1930/16-ц, від 03.09.2018 у справі №638/11634/17(К/9901/4439/17), від 18.06.2019 у справі № 903/922/17, від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19.
Відповідачка-1 у своїй заяві просить роз`яснити резолютивну частину постанови Верховного Суду від 11.05.2023 в частині сплати судового збору скаржницею. Проте, колегія суддів зазначає, що резолютивна частина відповідної постанови не містить будь-якого розподілу судових витрат, який би зокрема підлягав виконанню. Пункт  70 мотивувальної частини цієї постанови, який згадується у заяві про роз`яснення постанови, містить загальний порядок розподілу судових витрат і ніяких зобов`язань на заявницю не покладає (зокрема, з урахуванням положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» та висновків, які містяться в ухвалі про відкриття касаційного провадження у цій справі).
Відповідно до частини 4 статті 245 ГПК України про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11.05.2023 у справі №  921/286/22.
Керуючись статтями 234, 235, 245 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11.05.2023 у справі №  921/286/22 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. В. Случ 

Судді                                                                                          Н. О. Волковицька

                                                                                          С. К. Могил