ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2023 року 
м. Київ
cправа №  41/207 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ресурси" на ухвалу Господарського суду міста Києва від  23.12.2022 (суддя Спичак О. М.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від  19.04.2023 (головуючий - Ходаківська І. П., судді Владимиренко С. В., Демидова А. М.) у  справі 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ресурси" про заміну боржника у виконавчому провадженні 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий мандарин ОЙЛ"
до Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"
треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ресурси", 
2) Дочірнє підприємство "Стальінвест" Товариства з обмеженою відповідальністю "Донметалзбут",
про виконання зобов`язання в натурі.
Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1. 10.04.2009 Товариство з обмеженою відповідальністю "Золотий мандарин ОЙЛ" (далі - ТОВ  "Золотий мандарин ОЙЛ", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" (далі - АЕК "Київенерго", відповідач, зберігач) про виконання зобов`язання в натурі шляхом повернення відповідачем зі зберігання на користь позивача мазуту марки М-100 в кількості 40 990,759 тон і мазуту марки М-100 в кількості 33 848,313 тон. 
Позовна заява обґрунтовується відмовою АЕК "Київенерго" від виконання договірних зобов`язань з повернення мазуту, переданого позивачем на зберігання на умовах договорів зберігання від 17.10.2008 № 175 і № 171008-К, укладених між сторонами.
2. 17.04.2009 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ресурси" (далі - ТОВ  "ТД  "Ресурси", третя особа-1, стягувач, заявник) і Дочірнє підприємство "Стальінвест" Товариства з обмеженою відповідальністю "Донметалзбут" (далі - ДП "Стальінвест" ТОВ  "Донметалзбут",  третя особа-2) як треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, звернулися до Господарського суду міста Києва з позовами до АЕК "Київенерго" про зобов`язання відповідача повернути в натурі вказаним третім особам мазут марки М-100 загальною кількістю 25 381,67 тон заставною вартістю 55 839 674 грн і мазут марки М-100 у кількості 24 830,305 тон заставною вартістю 54  626 671 грн відповідно з посиланням на те, що на підставі укладених з позивачем договорів поставки від 27.05.2008 № 27/05-01м і від 04.07.2008 №  27/05м треті особи є власниками зазначених обсягів мазуту, однак зберігач відмовляється повернути товар. 
Короткий зміст і підстави заяви про заміну сторони виконавчого провадження
3. 29.11.2022 ТОВ  "ТД  "Ресурси" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просило замінити в господарській справі №  41/207 (виконавче провадження ВП № 13930081) боржника - Акціонерного товариства  "К.Енерго" (далі - АТ "К.Енерго", боржник) його правонаступниками, а саме на двох боржників: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" (далі - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", Товариство) як основного боржника; АТ "К.Енерго" як субсидіарного боржника. 
Заява стягувача аргументована посиланням на положення статей 109, 619 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 86 Закону України від 17.09.2008 № 514-VІ "Про акціонерні товариства", чинного до 31.12.2022 (далі - Закон України "Про акціонерні товариства"), статей 52, 334 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та тими обставинами, що: 1) акціонерне товариство, з якого здійснюється виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які перейшли до товариства, що виділилося, згідно з розподільним балансом. Товариство, що виділилося, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які виникли у товариства, з якого здійснюється виділ, перед виділом, але не перейшли до товариства, що виділилося; 2) з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від  26.06.2019 у справі №  905/1956/15, вбачається, що в зв`язку з передачею АТ "К.Енерго" боргу до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" замість одного боржника (АТ "К.Енерго") у відповідному зобов`язанні з`явилися два боржники: основний боржник - Товариство; субсидіарний боржник - АТ "К.Енерго", оскільки останнє не вибуло із зобов`язання в правовідносинах, щодо яких виник спір у справі № 41/207, а залишилося в ньому як субсидіарний боржник. 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій 
4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2009 (суддя Спичак О. М.) позовні вимоги ТОВ  "Золотий мандарин ОЙЛ" задоволено частково, а позовні вимоги ТОВ  "ТД  "Ресурси" та ДП  "Стальінвест" ТОВ  "Донметалзбут" задоволено повністю в зв`язку з їх обґрунтованістю.
5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2009 (суддя Спичак О. М.), залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2015 (головуючий - Малетич  М.  М., судді Круглікова К. С. (доповідач), Мамонтова О. М.), змінено спосіб та порядок виконання рішення від 21.04.2009 у справі № 41/207. Стягнуто з АЕК "Київенерго" на користь ТОВ  "Золотий мандарин ОЙЛ" 54  179  613,40 грн вартості мазуту. Стягнуто з відповідача на користь ТОВ "ТД "Ресурси" 55 839 674 грн вартості мазуту. Стягнуто з АЕК "Київенерго" на користь ДП  "Стальінвест" ТОВ  "Донметалзбут" 54  626 671 грн вартості мазуту. Визнано такими, що втратили чинність, накази Господарського суду міста Києва від 06.05.2009 № 41/207.
6. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від  24.01.2018 у справі (головуючий - Стратієнко Л. В., судді Вронська Г. О., Мамалуй О. О.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від  15.11.2017 у справі за № 41/207 скасовано. Відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Анкіл" про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача), відкритого за рішенням Господарського суду міста Києва від  21.04.2009 у справі № 41/207.
Зазначена постанова аргументована помилковим здійсненням місцевим господарським судом заміни сторони у виконавчому провадженні з не передбачених законом підстав, оскільки внаслідок прийняття Господарським судом міста Києва ухвали від 12.05.2009 про  зміну способу та порядку виконання рішення шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ "ТД "Ресурси" 55  839 674 грн вартості мазуту, в  боржника перед стягувачем існує виключно боргове грошове зобов`язання, зобов`язання ж повернути мазут в натурі припинилося, а тому помилковим є висновок судів про те, що у боржника не припинилося зобов`язання з повернення мазуту в натурі при стягненні з нього вартості цього ж мазуту, адже це означає подвійне стягнення за рішенням суду. 
7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від  23.12.2022, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від  19.04.2023, відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "ТД "Ресурси" про заміну боржника у справі № 41/207.
Зазначені ухвала і постанова мотивовані посиланням на положення статей 109, 619 ЦК України, статей 80, 82, 86 Закону України "Про акціонерні товариства", частини 5 статті 15 Закону України  "Про виконавче провадження", частини 4 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", статей 269, 334 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням яких суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення заяви стягувача про заміну боржника у виконавчому провадженні правонаступниками (основним і субсидіарним боржниками) з огляду на те, що: 1)  зобов`язання, які були предметом дослідження в справі №  41/207, не пов`язані з ліцензованою діяльністю з розподілу електричної енергії або майном, яке забезпечує діяльність ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" як оператора системи розподілу відповідно до пункту 13  розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" та не були передані за розподільчим балансом від АТ "К.Енерго" до Товариства, оскільки з розшифровки активів, зобов`язань та капіталу, що були передані до ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" (додаток 2_П до підсумкового (завершального) розподільчого балансу) не вбачається передачі відповідних (спірних) зобов`язань у цій справі; 2)  в силу положень законодавства та статуту ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" новостворена в результаті виділу юридична особа (Товариство) є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго") в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов`язків, визначених пунктом 13  розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" (подібну правову позицію про те, що ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" не є правонаступником АТ "К.Енерго" за зобов`язаннями, не пов`язаними з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу, викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2020 у справі №  910/1485/19.
При цьому, на відміну від місцевого господарського суду, який при постановленні оскаржуваної ухвали врахував правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від  26.06.2019 у справі №  905/1956/15, від 16.06.2020 у справі №  922/4519/14, суд апеляційної інстанції пославшись на сформульовані в пунктах 6.25- 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №  910/2615/18 висновки щодо застосування статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства" як на останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах (щодо порядку заміни первісного боржника у виконавчого провадженні двома боржниками в разі виділу з саме акціонерного товариства), зазначив, що у разі, коли первісний божник за розподільчим балансом не передавав зобов`язання юридичній особі, що утворилася внаслідок виділу, то заміна основного боржника у виконавчому документі на двох боржників - основного та субсидіарного можлива за умови наявності судового рішення про стягнення з субсидіарного боржника таких зобов`язань. Разом з тим у випадку виділу з акціонерного товариства захист майнових прав кредитора відбувається в окремому порядку, передбаченому статтею 82 Закону України "Про акціонерні товариства", тоді як у цьому випадку відсутність судового рішення про стягнення з ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", як субсидіарного боржника, заборгованості, стягнутої з АТ "К.Енерго" судовим рішенням у справі № 41/207, унеможливлює задоволення заяви стягувача про заміну сторони виконавчого провадження.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8. Не погоджуючись із ухвалою місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ "ТД "Ресурси" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви стягувача про заміну боржника у виконавчому провадженні ВП № 13930081 на двох боржників - ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" як основного боржника та АТ "К.Енерго" як субсидіарного боржника.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
9. На обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на неправильне застосування і порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме положень статей 109, 619 ЦК України, статей  2, 13, 236, 262, 282 ГПК України, наголошуючи на тому, що: 1) в справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій мали застосувати саме висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані в постанові від 16.06.2020 у справі №  922/4519/14, які (висновки) стосуються випадків заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками - основним і субсидіарним у разі створення нової юридичної особи шляхом виділу з основного боржника, що відбулося саме після ухвалення остаточного судового рішення щодо зобов`язань останнього, які виникли до завершення процедури виділу, оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2009 було ухвалено та набрало законної сили, а виконавче провадження № 13930081 було відкрито задовго до виділу з основного боржника (АТ "К.Енерго") новоствореної юридичної особи - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", що свідчить про подібність правовідносин у справі №  922/4519/14 та в цій справі; 2) суд першої інстанції помилково обґрунтував оскаржувану ухвалу викладеними в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2020 у справі №  910/1485/19 висновками, які (висновки) стосуються саме ситуації, коли зобов`язання в основного боржника виникло та судове рішення було ухвалено після виділу з нього нової юридичної особи - правонаступника, в зв`язку з чим правовідносини в справах № 910/1485/19 і № 41/207 не є подібними. Крім того, висновки Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладені в постанові від  16.06.2020 у справі №  922/4519/14, мають перевагу над висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду; 3) в свою чергу, апеляційний суд помилково застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані в постанові від  20.04.2022 у справі №  910/2615/18 як останню правову позицію, оскільки зазначені висновки зроблено за інших фактичних обставин, а саме коли судове рішення, як підстава виникнення зобов`язань, винесено після завершення процедури виділу новоствореної юридичної особи - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" з основного боржника, тобто правовідносини в справі №  910/2615/18 та в справі № 41/207 не є подібними, а тому суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував висновки Великої Палати Верховного Суду в справі № 922/4519/14, хоча подібними є правовідносини саме в справах №  922/4519/14 і №  41/207; 4) для правильного, об`єктивного, справедливого та законного розгляду цієї справи слід акцентувати особливу увагу та тому, що предметом розгляду заяви стягувача є наявність законодавчо визначених правових підстав для заміни одного боржника (АТ "К.Енерго") на двох боржників (АТ "К.Енерго" та ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі") у зв`язку із створенням нової юридичної особи шляхом виділу з АТ "К.Енерго" вже після того, як було ухвалено остаточне судове рішення щодо зобов`язань боржника. При цьому визначення виду відповідальності (основної чи субсидіарної) не впливає на наявність законодавчо визначених підстав задоволення заяви ТОВ "ТД "Ресурси", оскільки скаржник просить замінити боржника на двох боржників, а не просить суд визначити вид відповідальності боржників; 5) отже, суди попередніх інстанцій не врахували висновків щодо застосування норм статей 109, 619 ЦК України в подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14, в якій Велика Палата Верховного Суду цілеспрямовано уточнила свою попередню правову позицію, викладену в постанові від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15, з метою недопущення порушення прав стягувачів (кредиторів) у подібних правовідносинах, внаслідок чого дійшли помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви ТОВ "ТД "Ресурси" про заміну боржника у виконавчому провадженні; 6) на порушення норм процесуального закону суд апеляційної інстанції безпідставно відкрив апеляційне провадження лише 30.03.2023, тобто після спливу майже 3-х місяців з моменту подання 02.01.2023 третьою особою-1 апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від  23.12.2022, внаслідок чого безпідставне затягування розгляду апеляційної скарги ТОВ "ТД "Ресурси" призвело до того, що Господарський суд Донецької області встиг за вказаний період часу прийняти остаточну ухвалу від 05.04.2023 про ліквідацію АТ "К.Енерго" та закриття провадження у справі № 905/1965/19 про банкрутство АТ "К.Енерго", а боржник звернутися до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу в справі №  41/207; 7) суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не зазначив мотивів відхилення аргументу апелянта про те, що вирішальне значення для покладення субсидіарної відповідальності на новостворену юридичну особу та заміни боржника у виконавчому провадженні має як момент виникнення зобов`язань у АЕК "Київенерго" (АТ "К.Енерго") перед ТОВ  "ТД "Ресурси", так і момент державної реєстрації ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" як новоствореної юридичної особи за результатами виділу з основного боржника. 
Узагальнені доводи інших учасників справи
10. Арбітражний керуючий АТ "К.Енерго" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.
Разом з тим колегія суддів не бере до уваги доводи, викладені у відзиві ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" на касаційну скаргу, оскільки, виходячи зі змісту статей 41, 42 ГПК України, виключно учасники справи (сторони та треті особи в позовному провадженні) мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Проте з матеріалів справи №  41/207 не вбачається залучення судами попередніх інстанцій ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" до участі в цій справі, що виключає набуття Товариством статусу учасника справи та зумовлює відсутність процесуальних підстав для врахування будь-яких його заперечень проти касаційної скарги ТОВ "ТД "Ресурси".
Розгляд справи Верховним Судом 
11. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.06.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ТД "Ресурси" на ухвалу Господарського суду міста Києва від  23.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  19.04.2023 у справі № 41/207 та призначено здійснити їх перегляд у порядку письмового провадження.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
12. 13.05.2009 на виконання ухвали від 12.05.2009 про зміну способу та порядку виконання рішення від 21.04.2009 Господарським судом міста Києва видано наказ № 41/207 про стягнення з  АЕК  "Київенерго" на користь ТОВ "ТД "Ресурси" 55  839 674 грн вартості мазуту.
27.07.2009 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП  №  13930081 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.05.2009 у справі № 41/207 про стягнення з АЕК "Київенерго" на користь ТОВ "ТД "Ресурси" 55  839 674 грн вартості мазуту.
13. На позачергових загальних зборах акціонерів ПАТ "Київенерго", результати яких оформлено протоколом від 13.11.2017 № 3/2017, на виконання пункту 13  Розділу ХVІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" щодо обов`язку вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання (ПАТ "Київенерго") вжито заходи для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання,  прийнято рішення про реорганізацію ПАТ  "Київенерго" шляхом виділу з нього нового акціонерного товариства - оператора системи розподілу, а саме ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі", статутний капітал якого становитиме 21  672 856 грн.
14.  Загальними зборами акціонерів ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі", які оформлено протоколом від 22.12.2017 № 1/2017, засновано нове акціонерне товариство - ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі".
Крім того, позачерговими загальними зборами ПАТ "Київенерго", результати яких оформлено протоколом від 22.12.2017 № 4/2017, прийнято рішення, яким затверджено розподільний баланс між ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" та ПАТ "Київенерго" станом на 30.09.2017 та затверджено план виділу, що є додатком до вказаного рішення.
Пунктом 2.3 рішення від 22.12.2017 № 4/2017 передбачено, що згідно з пунктом 13  розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" є правонаступником ПАТ "Київенерго" в частині прав та обов`язків, а саме: пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією; за укладеними договорами про приєднання до електричних мереж; за укладеними договорами спільного використання технологічних електричних мереж; за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства; за кредитними договорами, договорами застави, поруки, обумовленими провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами; за зобов`язаннями, пов`язаними з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу; за зобов`язаннями, пов`язаними з емісією, володінням цінними паперами та іншими зобов`язаннями, пов`язаними з власними або придбаними цінними паперами.
Згідно з пунктами 2.5, 2.6 рішення від 22.12.2017 № 4/2017 до моменту отримання ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" відповідних ліцензій та затвердження для нього відповідних тарифів діяльність, права та обов`язки (зобов`язання) у правовідносинах, визначених у п. 2.3 цього рішення, здійснюватиме ПАТ "Київенерго", але в будь-якому разі не пізніше ніж до 11.12.2018 (з огляду на вимоги абзацу 14 пункту 13 розділу ХVІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії"). ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" є правонаступником ПАТ "Київенерго" також в частині прав та обов`язків (зобов`язань) у цивільних та господарських правовідносинах з розподілу електричної енергії та постачання електричної енергії відповідно до  Закону України "Про ринок електричної енергії", які виникли або були набуті у період між датою, на яку складено розподільний баланс ПАТ "Київенерго" та датою фактичної передачі прав та обов`язків (зобов`язань) за актами приймання-передачі майна, майнових і немайнових прав та обов`язків (зобов`язань).
15. 16.02.2018 проведено державну реєстрацію ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі", що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до якого внесено запис про рішення засновників (учасників) ПАТ "Київенерго" щодо виділу ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі".
Відповідно до пункту 2.3 статуту ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі", затвердженого загальними зборами акціонерів ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" (протокол від 22.12.2017 №  1/2017) Товариство є правонаступником ПАТ "Київенерго" в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільним балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені частиною 13  розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії".
16. 28.02.2018 складено  підсумковий (завершальний) розподільний баланс ПАТ "Київенерго", яким визначено, в якій частині ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" є правонаступником.
Рішенням загальних зборів акціонерів ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" від  29.11.2018 №  1/2018 (п. 2.1) погоджено підсумковий (завершальний) розподільний баланс між ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" та ПАТ "Київенерго" станом на  28.02.2018 з метою врахування змін у складі (вибуття та набуття) майна та загальної вартості майна, змін у складі та структурі майнових прав та обов`язків (зобов`язань), що виникли у результаті здійснення ПАТ "Київенерго" діяльності з розподілу та постачання електричної енергії відповідно до  Закону України "Про ринок електричної енергії" та які відображено в обліку відповідно до пунктів 2.7, 2.8 протоколу №  4/2017 позачергових загальних зборів ПАТ "Київенерго" від 22.12.2017.
17. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від  09.07.2019 ВП  №  13930081 замінено назву боржника у виконавчому провадженні - з Акціонерного товариства "Київенерго" на Приватне акціонерне товариство "Київенерго".
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09.08.2019 відбулася державна реєстрація змін найменування боржника (відповідача) - з Акціонерного товариства "Київенерго" на АТ "К.Енерго". 
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від  05.09.2019 ВП  №  13930081 змінено назву боржника - з Приватного акціонерного товариства "Київенерго" на Приватне акціонерне товариство "К.Енерго".
Позиція Верховного Суду 
18. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
19. Відповідно до частини 1 статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
20. Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни сторони виконавчого провадження внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
21. Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. 
Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
22. Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин 1- 3, 5 статті 334 ГПК України, відповідно до яких у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.
23. Стаття 52 ГПК України міститься в розділі І "Загальні положення" глави 4 "Учасники судового процесу" цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 ГПК України міститься в розділі V "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах", що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. 
Отже, норми статті 334 ГПК України, що містять процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.
24. Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.
25. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 зазначила, що, оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17).
26. Частиною 4 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.
27. Процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Воно є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення і перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника (схожий за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 04.11.2020 у справі                        № 922/817/18, від 14.12.2020 у справі № 15/148-10-4045, від 02.04.2021 у справі № 34/16, від  21.05.2021 у справі № 922/1995/17).
28. В основу оскаржуваної ухвали про відмову в задоволенні заяви стягувача про заміну боржника у виконавчому провадженні правонаступниками покладено висновок суду першої інстанції про те, що зобов`язання, які були предметом дослідження в справі №  41/207, не пов`язані з ліцензованою діяльністю з розподілу електричної енергії або майном, яке забезпечує діяльність ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" як оператора системи розподілу відповідно до пункту 13  розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" та не були передані за розподільчим балансом від АТ "К.Енерго" до Товариства, тобто в силу положень законодавства та статуту ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" новостворена в результаті виділу юридична особа (Товариство) є правонаступником ПАТ "Київенерго" в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов`язків, визначених пунктом 13  розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" (схожий висновок про недоведеність правонаступництва ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" за зобов`язаннями АТ  "К.Енерго", не пов`язаними з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу, викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2020 у справі №  910/1485/19).
При цьому, залишаючи вказану ухвалу без змін, суд апеляційної інстанції, пославшись на сформульовані в пунктах 6.25- 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №  910/2615/18 висновки щодо застосування статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства" як на останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах (щодо порядку заміни первісного боржника у виконавчого провадженні двома боржниками в разі виділу з саме акціонерного товариства), зазначив, що у разі, коли первісний божник за розподільчим балансом не передавав зобов`язання юридичній особі, що утворилася внаслідок виділу, то заміна основного боржника у виконавчому документі на двох боржників - основного та субсидіарного можлива за умови наявності судового рішення про стягнення з субсидіарного боржника таких зобов`язань. 
Як наслідок, апеляційний суд у підсумку дійшов висновку про те, що у випадку виділу з акціонерного товариства захист майнових прав кредитора відбувається в окремому порядку, передбаченому статтею 82 Закону України "Про акціонерні товариства", тобто ТОВ "ТД "Ресурси" як кредитор вправі звернутися до суду з окремим позовом до субсидіарного боржника в порядку позовного провадження, тоді як у цьому випадку відсутність судового рішення про стягнення з ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", як субсидіарного боржника, заборгованості, стягнутої з АТ  "К.Енерго" судовим рішенням у справі № 41/207, унеможливлює задоволення заяви стягувача про заміну сторони виконавчого провадження. 
29. Проте колегія вважає помилковими посилання судів попередніх інстанцій на обґрунтування відмови в задоволенні заяви стягувача на висновки, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2020 у справі №  910/1485/19 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №  910/2615/18 відповідно, та водночас погоджується з доводами скаржника про необхідність врахування саме висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 16.06.2020 у справі №  922/4519/14 в подібних правовідносинах, з огляду на таке.
30. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від  23.06.2020 у справі №  696/1693/15-ц).
При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від  12.10.2021 у справі №  233/2021/19).
31. У пунктах 6.9- 6.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від  16.06.2020 у справі №  922/4519/14, якою судові рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні заяви стягувача про зміну сторони виконавчого провадження було скасовано та ухвалено нове рішення про заміну боржника у виконавчому провадженні № 50542105, на двох боржників: Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" (як основного боржника та Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ" як субсидіарного боржника, сформульовано такі висновки щодо комплексного застосування положень статей 109, 619 ЦК України, статей 52, 334 ГПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" в  подібних правовідносинах:
"6.9. Статтею 109 ЦК України передбачено виділ, як різновид створення юридичної особи, при якому припинення існуючої юридичної особи, з якої здійснюється виділ, не відбувається. Відповідно до частини першої статті 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.               
6.10. За змістом частини третьої цієї статті юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.                                                                                            
6.11. За відсутності відповідних законодавчих обмежень зміна виду відповідальності юридичної особи з основного боржника на субсидіарного за приписами статті 109 ЦК України відбувається також у разі, коли щодо юридичної особи, з якої був здійснений виділ, вирішено судовий спір як щодо єдиного чи основного боржника у зобов`язальних правовідносинах. 
6.12. Таким чином, хоча при виділі юридична особа, з якої був здійснений виділ, не припиняється, юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, є правонаступником юридичної особи, з якої був здійснений виділ, за зобов`язаннями, які перейшли згідно з розподільчим балансом. Водночас юридична особа, з якої був здійснений виділ, та юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несуть у відношенні одна до одної додаткову (субсидіарну) відповідальність щодо зобов`язань, у яких вони не є основними боржниками після здійсненого виділу в силу вказівки закону, який регламентує процедуру виділу, а не виходячи із змісту матеріальних зобов`язальних правовідносин, які зумовлюють можливість пред`явлення кредитором вимоги до інших осіб, крім основного боржника (наприклад, субсидіарна відповідальність батьків (піклувальників) за шкоду, заподіяну неповнолітньою особою, встановлена договором поруки субсидіарна відповідальність поручителя тощо).
6.13. Статтею 619 ЦК України визначено право кредитора на отримання задоволення своєї вимоги як від основного, так і від субсидіарного боржника.                                                                                 
6.14. При цьому, враховуючи викладене вище, положення частини другої цієї ж статті (до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника; якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність) підлягають застосуванню до тих обставин, коли на момент пред`явлення вимоги в матеріальному правовідношенні наявні одночасно й основний, і субсидіарний боржники.                                                                                            
6.15. В іншому ж випадку формальне дотримання положень частини другої статті 619 ЦК України до випадку виникнення субсидіарного боржника за наслідками процедури виділу призводить до висновку про можливість повторного судового розгляду справи, спір у якій вже було вирішено судом у повному та належному складі сторін, зобов`язаних у матеріальних правовідносинах.
6.16. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду враховує те, що передача основним боржником - стороною у виконавчому провадженні правонаступнику за наслідками реорганізації у спосіб виділу основної кількості прав, зокрема, нерухомого майна та залишення за собою лише зобов`язань, на що кредитор не впливає, може ускладнити виконання цих зобов`язань, зокрема, за рахунок відповідного нерухомого майна, тобто такий спосіб реорганізації може бути спрямований на ухилення основного боржника від виконання своїх зобов`язань.                                                                                               
6.17. Невиконання основним боржником у процесі виконавчого провадження судового рішення внаслідок, наприклад, недостатності коштів у такого боржника ускладнить реалізацію кредитором права на задоволення своєї вимоги від субсидіарного боржника.                                                                          
6.18. Водночас забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.                                                                                    
6.19. Виходячи з викладеного за аналогією закону у випадках, коли один (первісний) боржник у матеріальному правовідношенні замінюється двома боржниками, суд має замінити такого боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками (основним і субсидіарним боржниками).                                                                                      
6.20. Отже, після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками - основним і субсидіарним - виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятися щодо обох цих боржників.
6.21. Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15.                             
6.22. Разом з тим, мотивуючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що правова позиція, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 стосується субсидіарної відповідальності юридичної особи, з якої був здійснений виділ за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу (частина третя статті 109 ЦК України). Відповідно у цьому випадку для встановлення факту правонаступництва визначальним чинником є перехід до нової юридичної особи як правонаступника за розподільчим балансом всіх або частини зобов`язань юридичної особи, з якої був здійснений виділ та щодо яких існує судове рішення і відповідне виконавче провадження. Однак у справі № 922/4519/14 до юридичної особи, яка утворилася внаслідок виділу, не перейшли зобов`язання юридичної особи, з якої був здійснений виділ згідно з розподільчим балансом. Отже, на думку колегії суддів, правовідносини у справі Великої Палати Верховного Суду № 905/1956/15 та у справі №  922/4519/14 не є подібними.
6.23. У зв`язку із цим Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне уточнити правову позицію, викладену в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15, вказавши, що визначальним чинником для заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками і відповідно визначення виду відповідальності (основної чи субсидіарної) є саме створення нової юридичної особи шляхом виділу з основного боржника з розподілом зобов`язань за розподільчим балансом між юридичною особою, з якої здійснено виділ, та новоствореною особою.
6.24. Таким чином, враховуючи, що КП "Фармація Північ" утворено шляхом виділу з КП  "Фармація" і у зв`язку з цим несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями останнього перед позивачем, господарські суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "Бад-Алтай" про заміну сторони виконавчого провадження".
32. Колегія суддів зауважує, що в справі № 41/207, так само як і в справі №  922/4519/14 судами встановлено однакові фактичні обставини: 1) створення нової юридичної особи шляхом виділу з основного боржника відбулося після ухвалення остаточного судового рішення щодо зобов`язань останнього, які виникли до завершення процедури виділу, зокрема, ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2009 в справі № 41/207 була постановлена та набрала законної сили, а виконавче провадження №  13930081 за наказом від 13.05.2009 у цій справі було відкрито 27.07.2009, тобто задовго до виділу з основного боржника (АТ  "К.Енерго") новоствореної юридичної особи - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі"; 2) за змістом розшифровки активів і зобов`язань з розподільчого балансу юридичній особі, що утворилася внаслідок виділу, не передавалися зобов`язання (кредиторська заборгованість) юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які (зобов`язання) виникли перед позивачем (стягувачем) (див. пункт 5.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від  16.06.2020 у справі №  922/4519/14).
Наведене переконливо свідчить про подібність правовідносин у справах № 41/207 і №  922/4519/14.
33. Натомість, мотивуючи відсутність підстав для відступлення від висновку, викладеного в пункті 6.23 постанови від  16.06.2020 у справі №  922/4519/14, Велика Палата Верховного Суду в постанові від  20.04.2022 у справі №  910/2615/18, на яку помилково послався апеляційний суд, виходила з інших фактичних обставин, а саме: судове рішення про стягнення заборгованості з ПАТ  "Київенерго" як основного боржника за зобов`язанням, які виникли з публічного договору №  295905/17, прийняте після завершення процедури виділу новоствореної юридичної особи - ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі", тому не встановлює обставин субсидіарної відповідальності Товариства (див. пункти 6.31, 6.32, 6.42 постанови від  20.04.2022 у справі №  910/2615/18).
34. Водночас суд першої інстанції помилково обґрунтував оскаржувану ухвалу викладеними в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2020 у справі №  910/1485/19 висновками, які (висновки) стосуються саме випадку, коли зобов`язання в основного боржника виникло та судове рішення було ухвалено вже після виділу з нього нової юридичної особи - правонаступника, в зв`язку з чим правовідносини в справах № 910/1485/19 і № 41/207 також не є подібними. 
Крім того, висновки Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладені в постанові від  16.06.2020 у справі №  922/4519/14, мають перевагу над висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, оскільки відповідно до статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4)  здійснює інші повноваження, визначені законом.
Таким чином, саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права.  
35. В свою чергу, апеляційний суд помилково застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані в постанові від  20.04.2022 у справі №  910/2615/18, як останню правову позицію, оскільки зазначені висновки зроблено за інших фактичних обставин, а саме коли судове рішення, як підстава виникнення зобов`язань, ухвалено після завершення процедури виділу новоствореної юридичної особи - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" з основного боржника, тобто правовідносини в справі №  910/2615/18 та в справі № 41/207 не є подібними, а тому суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував висновки Великої Палати Верховного Суду в справі № 922/4519/14, хоча подібними є правовідносини саме в справах №  922/4519/14 і №  41/207.
36. Таким чином, за змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями спірні правовідносини в цій справі та справах №  910/1485/19 і №  910/2615/18, на постанови Верховного Суду в яких послалися суди попередніх інстанцій, не є подібними з огляду на істотні відмінності у фактичних обставинах таких спорів, пов`язаних з правами та обов`язками їх сторін, що зумовлює різний зміст спірних правовідносин і виключає застосування вказаних правових позицій під час вирішення питання про заміну боржника його правонаступниками.
37. За таких обставин Верховний Суд погоджується з твердженням скаржника в тій частині, що в справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій мали врахувати саме висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані в постанові від 16.06.2020 у справі №  922/4519/14, які (висновки) стосуються випадків заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками - основним і субсидіарним у разі створення нової юридичної особи шляхом виділу з основного боржника, що відбулося саме після ухвалення остаточного судового рішення щодо зобов`язань останнього, які виникли до завершення процедури виділу, оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2009 було ухвалено та набрало законної сили, а виконавче провадження № 13930081 було відкрито 27.07.2009, тобто задовго до виділу з основного боржника (АТ  "К.Енерго") новоствореної юридичної особи - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", що свідчить про подібність правовідносин у справі №  922/4519/14 та в цій справі.
Отже, суди попередніх інстанцій не врахували висновків щодо застосування норм статей 109, 619  ЦК України в подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14, в якій Велика Палата Верховного Суду цілеспрямовано уточнила свою попередню правову позицію, викладену в постанові від  26.06.2019 у справі №  905/1956/15, з метою недопущення порушення прав стягувачів (кредиторів) у подібних правовідносинах.
38. Крім того, касаційна інстанція наголошує, що покладений в основу оскаржуваної постанови висновок про можливість захисту майнових прав ТОВ "ТД "Ресурси" як кредитора в окремому порядку, передбаченому статтею 82 Закону України "Про акціонерні товариства", тобто шляхом звернення до суду з окремим позовом до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" як субсидіарного боржника в порядку позовного провадження, не відповідає вміщеному в пункті 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від  16.06.2020 у справі №  922/4519/14 висновку про те, що положення частини 2 статті 619 ЦК України (до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника; якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність) підлягають застосуванню до тих обставин, коли на момент пред`явлення вимоги в матеріальному правовідношенні наявні одночасно й основний, і субсидіарний боржники.
Адже на час ухвалення оскаржуваної постанови (станом на 19.04.2023) очевидною є неможливість захисту майнових прав ТОВ "ТД "Ресурси" як кредитора в окремому порядку, передбаченому статтею 82 Закону України "Про акціонерні товариства", тобто шляхом звернення до суду з окремим позовом до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" як субсидіарного боржника в порядку позовного провадження, оскільки основного боржника (АТ  "К.Енерго") ліквідовано як юридичну особу на виконання ухвали Господарського суду Донецької області від 05.04.2023 закриття провадження у справі № 905/1965/19 про банкрутство АТ  "К.Енерго", тобто боржник вибув з матеріального правовідношення.
39. Разом з тим колегія суддів вбачає підстави для залишення оскаржуваних ухвали та постанови з інших мотивів, наведених нижче.
40. Згідно зі статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Принцип диспозитивності в господарському та цивільному судочинстві реалізується шляхом вільного використання та розпорядження такими процесуальними правами, які, зокрема, впливають на виникнення, рух, розвиток і закінчення судового розгляду (право на звернення з позовом, право на зміну предмета або підстав позову, право позивача заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача), випливають з участі у розгляді справи, забезпечують сторонам належний судовий захист (схожий висновок викладено в пункті 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 620/371/17).
41. З прохальної частини поданої ТОВ "ТД "Ресурси" до суду заяви вбачається, що заявник просить суд замінити в господарській справі № 41/207 (виконавче провадження ВП № 13930081) первісного боржника - АТ  "К.Енерго" на двох боржників: ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" як основного боржника; АТ  "К.Енерго" як субсидіарного боржника, стверджуючи, що зобов`язання за правовідносинами, які були предметом розгляду у справі № 41/207, були передані від  АТ  "К.Енерго" до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".
42. За змістом частини 3 статті 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.
43. Судами достовірно встановлено та скаржником не спростовано той факт, що з розшифровки активів, зобов`язань та капіталу, що були передані до ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" (додаток 2_П до підсумкового (завершального) розподільчого балансу), не вбачається передачі Товариству зобов`язань за судовим рішенням у справі № 41/207, тобто за правовідносинами, які були предметом розгляду в цій справі.
44. З огляду на положення процесуального закону, в справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, зв`язаний принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності суттєве значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства. Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті. 
45. Зважаючи на викладене та керуючись принципом диспозитивності в господарському судочинстві, Верховний Суд вважає, що за умов неправильного визначення заявником виду цивільно-правової відповідальності чи статусу боржників (ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" як основного боржника, а АТ "К.Енерго" як субсидіарного боржника) в спірних правовідносинах, суди першої та апеляційної інстанцій, а тим більше суд касаційної інстанції не мають жодних процесуальних повноважень з власної ініціативи змінювати вимоги заяви стягувача про заміну сторони у виконавчому провадженні від 28.11.2022, оскільки це можна кваліфікувати як безпідставний вихід суду за межі вимог вказаної заяви та порушення приписів статті 14 ГПК України, що є недопустимим. 
46. Крім того, винятковий порядок та підстави правомірної реалізації виходу за межі позовних вимог урегульовано нормою частиною 3 статті 237 ГПК України, якою наразі спірні правовідносини процесуального правонаступництва в цій справі не регулюються.
47. Наведеним вище спростовується як таке, що не відповідає дійсному змісту заяви стягувача про заміну сторони у виконавчому провадженні від 28.11.2022, твердження скаржника про те, що визначення виду відповідальності (основної чи субсидіарної) не впливає на наявність законодавчо визначених підстав задоволення заяви ТОВ "ТД "Ресурси", оскільки скаржник просить замінити боржника на двох боржників, а нібито не просить суд визначити вид відповідальності обох боржників.
48. Зазначена позиція Верховного Суду щодо необхідності відмови в задоволенні заяви стягувача про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) в справі № 41/207 на двох боржників: ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" - основного боржника; АТ "К.Енерго" - субсидіарного боржника цілком узгоджується як з положеннями частини 3 статті  109 ЦК України та статті 14 ГПК України, так і з пунктом 6.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від  16.06.2020 у справі №  922/4519/14 в  подібних правовідносинах, в якому вказано таке: "…враховуючи, що КП "Фармація Північ" утворено шляхом виділу з КП  "Фармація" і у зв`язку з цим несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями останнього перед позивачем, господарські суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "Бад-Алтай" про заміну сторони виконавчого провадження".
49. Разом з тим колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що на порушення норм процесуального закону суд апеляційної інстанції безпідставно відкрив апеляційне провадження лише 30.03.2023, тобто після спливу майже 3-х місяців з моменту подання 02.01.2023 третьою особою-1 апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від  23.12.2022, внаслідок чого безпідставне затягування розгляду апеляційної скарги ТОВ "ТД "Ресурси" призвело до того, що Господарський суд Донецької області встиг за вказаний період часу прийняти остаточну ухвалу від 05.04.2023 про ліквідацію АТ "К.Енерго" та закриття провадження у справі № 905/1965/19 про банкрутство АТ "К.Енерго", а боржник звернутися до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу в справі №  41/207, оскільки зазначені доводи скаржника зводяться передусім до заперечень щодо відкриття апеляційного провадження в справі №  41/207 ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2023, яка не входить до визначеного пунктом 3 частини 1 статті  287 ГПК України переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
50. З мотивів, наведених у пунктах 40- 48 цієї постанови, колегія суддів також не бере до уваги аргументи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не зазначив мотивів відхилення аргументу апелянта про те, що вирішальне значення для покладення субсидіарної відповідальності на новостворену юридичну особу та заміни боржника у виконавчому провадженні має як момент виникнення зобов`язань у АЕК "Київенерго" (АТ  "К.Енерго") перед ТОВ  "ТД "Ресурси", так і момент державної реєстрації ПрАТ  "ДТЕК Київські електромережі" як новоствореної юридичної особи за результатами виділу з основного боржника.
Адже допущене апеляційним судом порушення норми підпункту "в" пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України не є в розумінні частини 2 статті 311 цього Кодексу підставою для скасування оскаржуваних ухвали та постанови, оскільки таке порушення не призвело до ухвалення незаконних судових рішень, а відповідно до частини 2 статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
51. Отже, з мотивів, наведених у цій постанові, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли загалом правильного висновку про відмову в задоволенні заяви стягувача про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) в справі № 41/207 правонаступниками, а саме на двох боржників: ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" - основного боржника; АТ "К.Енерго" - субсидіарного боржника, що свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваних ухвали та постанови, оскільки самі по собі помилкові посилання місцевого та апеляційного господарських судів на правові висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в справі №  910/1485/19 та на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в справі №  910/2615/18 відповідно, процесуальні правовідносини в яких не є в подібними зі спірними правовідносинами в цій справі, не призвели до ухвалення незаконних судових рішень, а відповідно до частини 2 статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
52. З мотивів, наведених у пунктах 40- 48 цієї постанови, Верховний Суд погоджується з викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами арбітражного керуючого АТ "К.Енерго" про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
53. Згідно з частинами 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
54. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
55. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, хоча й отримали часткове підтвердження після відкриття касаційного провадження, проте з мотивів, наведених вище в цій постанові, тобто з огляду на вимоги статті 14 ГПК України (диспозитивність господарського судочинства) вказані доводи скаржника загалом не спростовують висновку місцевого та апеляційного господарських судів про відсутність підстав для задоволення заяви стягувача про заміну боржника у виконавчому провадженні ВП № 13930081 правонаступниками, а саме на двох боржників: ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" - основного боржника; АТ "К.Енерго" - субсидіарного боржника.
56. За таких обставин, керуючись вимогами статті 14 ГПК України (диспозитивність господарського судочинства), касаційна інстанція дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги і скасування оскаржуваних ухвали та постанови.
Розподіл судових витрат
57. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ресурси" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від  23.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  19.04.2023 у справі № 41/207 залишити без змін з мотивів, викладених у цій постанові.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                     Т. Б. Дроботова

                                                                                                                                      Н. О. Багай