УХВАЛА

04 жовтня 2023 року 
м. Київ

cправа №  904/2659/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Кібенко О.Р., Кондратова І.Д.

за участю секретаря судового засідання:  Натаріної О.О.

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області 
(суддя - Бєлік В.Г.)
від 09.02.2023
та постанову Центрального апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Чередко А.Є., судді: Коваль Л.А., Вечірко І.О.)
від 23.05.2023

у справі № 904/2659/22

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"
про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у загальному розмірі 5 810 116,80 грн,

за участю представників учасників справи:
позивача - Русанова В.В.
відповідача - не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний  гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "Північний  гірничо-збагачувальний комбінат") плату за користування вагонами у розмірі 5    632    430,40 грн та збору за зберігання вантажу у розмірі 177    686,40 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №ПР/М-17-2/14-744НЮдч від 14.12.2017 щодо своєчасного прийняття вантажу на своїй під`їзній колії, у зв`язку з чим позивачем було нараховано плату за користування вагонами у розмірі 5 632 430,40 грн та збір за зберігання вантажу у розмірі 177 686,40 грн. 

2. Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2023 у справі №904/2659/22 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 5    632    430,40 грн - плату за користування вагонами, 177 686,40 грн - збору за зберігання вантажу. 

2.2. Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.

Судом також враховано, що інформація, яка зазначена в актах загальної форми ГУ-23 вказує на те, що Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" працювало та забирало вагони на свої під`їзні колії цілодобово. Посилань на комендантську годину складені акти загальної форми ГУ-23 не містять. Будь-яких повідомлень, щодо неможливості забирання вагонів з під`їзної колії у зв`язку з веденням воєнного стану на станцію призначення від відповідача не надходило.  

Відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що не мав можливості прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, які є підставою для відмови у позові з огляду на положення статті 121 Статуту залізниць України та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

2.3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2023 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2023 у справі №904/2659/22 залишено без змін.

2.4. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду та зазначив про відсутність підстав для перерахунку плати за користування вагонами з врахуванням комендантської години та без засвідчення цієї обставини актами загальної форми  ГУ-23.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2023 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №904/2659/22, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подало касаційну скаргу, якою просить оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення плати за користування вагонами у розмірі 1    507    085,40 грн з ПДВ та збору за зберігання вантажу в розмірі 52    351,44 грн з ПДВ.

3.2. Підставами касаційного оскарження Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" визначило пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

3.4. ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, з урахуванням положень телеграмного розпорядження АТ "Укрзалізниця" від 05.04.2022 ЦМ-13/693, виданого на підставі  рішення правління AT "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т), яким затверджено "Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат AT "Укрзалізниця" під час дії воєнного стану в Україні".

Зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано пункти 6, 12 Правил користування вагонами і контейнерами в частині визначення часу користування вагонами за час затримки вагонів з вини вантажовласника з урахуванням приписів телеграмного розпорядження АТ "Укрзалізниця" від 05.04.2022 ЦМ-13/693.

Також скаржник зазначив про відсутність остаточних та однозначних висновків Верховного Суду щодо питання застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах.

За твердженням скаржника посилання суду апеляційної інстанції на правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 19.04.2023 у справі №904/2019/22, є помилковим, оскільки Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі № 904/2020/22 дійшов висновку про передчасність надання висновку щодо питання застосування статті 16 Правил користування вагонами та телеграми від 05.04.2022 ЦМ-13/693 в період введення воєнного стану в України, з урахуванням введення комендантської години та обставин у спірних правовідносинах, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з подальшими змінами.

3.5. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця" проти вимог останньої заперечує з підстав, викладених у ньому, та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. 

4. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 

Між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) 14.12.2017 укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ "Укрзалізниця" №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч (далі - договір). 

Відповідно до пункту 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає до станції Терни стрілками №№2, 4, 6 у парній горловині станції та до Рядова - стрілкою № 8 до колії №VI станції Рядова. 

Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії. 

Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено по станції Терни біля:

- маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки №2 станції Терни;

- маневрового світлофору М8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки №4 станції Терни;

- маневрового світлофору М6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки №6 станції Терни; по станції Рядова біля вхідного світлофору - Чк, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки №8 станції Рядова.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 268 700 погонних метрів (пункт 2 договору).

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (пункт 4 договору).

Відповідно до пункту 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється:

- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години;

- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;

- вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;

- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2. У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу, передача вагонів здійснюється поза інтервалом.

Згідно з пунктом 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "Північний ГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії. 

Вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "Північний ГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (пункт 8 договору).

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (пункт 11 договору).

Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год. (пункт 12 договору).

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (пункт 13 договору).

Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 15 договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування         вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення     вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

У пункті 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23.12.2017 до 23.12.2022 включно.

На виконання вказаного договору, у лютому 2022 року, за залізничними накладними, копії яких долучено до матеріалів справи, залізницею прийнято до перевезення на адресу одержувача Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" порожні власні вагони.

На шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Розділу III Правил користування вагонами та контейнерами (далі - Правила), дані вагони було затримано на підставі наказів №323 від 20.02.2022, № 200 від 14.03.2022, № 1476 від 02.06.2022 через зайнятість колій станції призначення Рядова у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК" на свою під`їзну колію.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування за відомостями ф. ГУ-46 №№ 30069319, 05079317, 06079314, 05079319, 06079320 та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ФДУ-92 №№14079011, 14079012, 14079013.

Відомості плати за користування вагонами підтверджено підписом працівника станції, як передбачає графа "Підпис працівника станції" форми ГУ-46 згідно Додатку № 1 до пункт 3 Правил.

Відомості плати ф. ГУ-46 та накопичувальні картки ф. ФДУ-92 ПрАТ "Північний ГЗК" було підписано із запереченнями: "Відвантаження припинено у зв`язку з конвенцією ЦЦО/99 від 24.02.22 та запровадженням воєнного стану в Україні".
Накази про затримку спірних вагонів на підході до станції призначення було видано через наявність на коліях станції призначення Рядова неприйнятих ПрАТ "Північний ГЗК"  вагонів, що надійшли на його адресу.

За цим фактом станціями затримки П`ятихатки, Вільногірськ, Савро у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Розділу III Правил, складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №    8 від 20.02.2022, №    49 від 27.06.2022, №    25 від 14.03.2022, №    27 від 28.06.2022, №    2 від 02.06.2022, №    2 від 28.06.2022; акти загальної форми ГУ-23 №    26132 від 20.02.2022, № 25 від 14.03.2022, № 1476 від 02.06.2022.

Повідомлення про затримку вагонів станцією призначення представникам Комбінату вручено не пізніше двох годин після його отримання, як чітко передбачає абз. 4 пункту 10 Розділу ІІІ Правил користування вагонами та контейнерами.

Накази на початок та кінець затримки видавалися з урахуванням наявності (відсутності) затримок в просуванні вагонів, що слідують на адресу Комбінату, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини відповідача.

Залізницею було оформлено відповідні акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких розраховано плату за користування спірними вагонами в сумі 5 632 430,40 грн та збір за зберігання вантажу в сумі 177 686,40 грн. 

Відповідач плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

5.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

5.2. Верховний Суд у постанові від 17.01.2023 у справі №910/20309/21 зазначив, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, статтею 287 Господарського процесуального кодексу України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

5.3. Предметом даного спору є матеріально-правові вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення плати за користуванням вагонами та збору за зберігання вантажу, які нараховані залізницею у зв`язку з  несвоєчасним забиранням відповідачем на свою під`їзну колію вагонів, які надійшли на його адресу.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та інших нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини.

5.4. Дослідивши доводи та аргументи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою на підставі пункту 4 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

5.5. Касаційне провадження у даній справі відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, умовами касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень із зазначеної підстави є: (1) відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, (2) відсутність такого висновку саме у подібних правовідносинах.

Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, Суд звертається до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19. 

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

5.6. Проаналізувавши судову практику Верховного Суду у справах з подібними до цієї справи № 904/2659/22, що переглядається, правовідносинами, суд касаційної інстанції встановив, що у провадженні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебувала справа №    904/2019/22 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення плати за користування вагонами за час їх простою з вини відповідача у зв`язку із затримкою їх прийняття відповідачем. Правовідносини у справі № 904/2019/22, так як і у цій справі №904/2659/22, виникли на підставі договору № ПР/М-17-2/14-744/Нюдч від 14.12.2017, після введення в Україні воєнного стану та стосувалися, зокрема можливості зменшення нарахованої залізницею до стягнення з відповідача плати за користування вагонами за час затримки вагонів в період дії комендантської години.

Отже, як вбачається спірні правовідносини у справі № 904/2019/22 та у цій справі №904/2659/22, що переглядається, за усіма критеріями (змістовим, суб`єктним та об`єктним) підпадають під визначення "подібних".

За результатом касаційного розгляду справи № 904/2019/22 Верховний Суд ухвалив постанову від 19.04.2023, якою касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишив без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2022 у справі № 904/2019/22 про задоволення позову залишив без змін.

Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22 виклав висновок щодо комплексного застосування положень Правил користування вагонами і контейнерами (з додатками), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, а також телеграмного розпорядження Акціонерного товариства "Укрзалізниця" № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 та рішення правління Акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) про затвердження Переліку виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні (далі по тексту - Перелік).

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22, щодо застосування зазначених Правил користування вагонами і контейнерами та Переліку, затвердженого рішенням правління позивача від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т), згідно з положеннями Переліку обставини, за наявності яких час затримки вагону не включається до часу користування вагоном, мають бути засвідчені актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами та має містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23, є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище (у тому числі обставин запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення).

Рішення правління АТ "Українська залізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме: обставин запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години (пункти 5.22, 5.26 постанови).

5.7. Зі змісту оскаржуваних відповідачем у справі № 904/2659/22, що переглядається, судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій дійшли аналогічних висновків щодо застосування Правил користування вагонами і контейнерами та Переліку, затвердженого рішенням правління позивача від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т), та встановили, що наявні в матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23, складені позивачем, не містять посилань на комендантську годину та свідчать про те, що у спірний період Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" працювало та забирало вагони на свої під`їзні колії цілодобово. Тобто, суди встановили відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б засвідчували передбачені Переліком обставини, зокрема запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція призначення, та містили опис цих обставин, як таких, що стали підставою для затримки вагонів і складання актів. Крім того, суди встановили, що жодних повідомлень щодо неможливості забрати вагони з під`їзної колії у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та запровадженням комендантської години на станцію призначення від відповідача не надходило.

Викладені у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22 висновки були враховані апеляційним господарським судом під час апеляційного перегляду справи № 904/2659/22.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій у цій справі № 904/2659/22 щодо застосування Правил користування вагонами і контейнерами та Переліку, затвердженого рішенням правління позивача від 02.04.2022 (протокол №    Ц-54/42 Ком.т), відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.04.2023 у справі №    904/2019/22, що не підтверджує доводи скаржника про неправильне її застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин.

Верховний Суд не вбачає підстав відступати від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22.

5.8. Доводи касаційної скарги про відсутність остаточних та однозначних висновків Верховного Суду щодо питання застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, з огляду на те, що Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі № 904/2020/22, скасовуючи постановлені у справі рішення судів попередніх інстанцій та направляючи її на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив про передчасність надання висновку щодо питання застосування статті 16 Правил користування вагонами та телеграми від 05.04.2022 ЦМ-13/693 в період введення воєнного стану в України, з урахуванням введення комендантської години та обставин у спірних правовідносинах, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з подальшими змінами, не можуть бути підставою для формування іншого висновку. Прийняття зазначеної постанови обумовлено тим, що суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, не встановив істотні обставини у справі, які належало встановити для вирішення даного спору, допустивши порушення норм процесуального права, а саме вимоги статей 5, 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України. 

Інших висновків, щодо застосування спірних норм, ніж ті, що викладені у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22, чи обґрунтування незгоди з такими висновками, постанова від 15.06.2023 у справі № 904/2020/22 не містить.

5.9. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). 

З огляду на те, що Верховний Суд уже сформував та виклав в інших справах з подібними правовідносинами свій висновок щодо застосування Правил користування вагонами і контейнерами та рішення правління Акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) про затвердження Переліку, про неправильне застосовування яких судами попередніх інстанцій зазначив відповідач у касаційній скарзі, і висновки судів попередніх інстанцій у цій справі №904/2659/22 відповідають зазначеним висновкам Верховного Суду, від яких Верховний Суд у межах цієї справи не вбачає підстав відступати, Верховний Суд зазначає про відсутність підстав для формування висновків щодо застосування зазначених Правил та Переліку у межах цієї справи та вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі № 904/2659/22 підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Інших підстав касаційного оскарження, передбачених частиною     другою  статті      287 Господарського процесуального кодексу України, скаржником не наведено.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі № 904/2659/22.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                 В. Студенець

Судді                                                                                                             О. Кібенко

                                                                                                                     І. Кондратова