УХВАЛА

11 липня 2023 року 
м. Київ

cправа №  902/1144/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т. М. (головуючий), Бенедисюка І. М., Селіваненка В. П.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Фермерського господарства «Україна» (далі - ФГ «Україна», скаржник)
на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023, 
додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2023
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023
у справі №902/1144/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама Україна»
до Фермерського господарства «Україна»
про стягнення 8  458  960, 00 грн, 
ВСТАНОВИВ:
ФГ «Україна» 22.05.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 (повний текст 02.05.2023) у справі №902/1144/22 скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама Україна» (далі - ТОВ    «Адама Україна») в частині стягнення штрафних санкцій, облікової ставки, річних за користування коштами та курсової різниці залишити без задоволення. Крім того скаржник у клопотанні, поданим зі скаргою, просить зупинити виконання оскаржуваних судових рішень з цієї справи до закінчення перегляду касаційної скарги.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №902/1144/22 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т. М. - головуючий, Бенедисюк І. М., Селіваненко В. П.
До Верховного Суду ФГ «Україна» 23.05.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) подало доповнення до касаційної скарги в яких просить рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22 скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ТОВ    «Адама Україна» в частині стягнення штрафних санкцій, облікової ставки, річних за користування коштами та курсової різниці залишити без задоволення. Крім того скаржник у прохальній частині доповнень до касаційної скарги просить, поновити строк для їх подання.
Ухвалою Верховного Суду від 05.06.2023 клопотання ФГ «Україна» про поновлення строку на подання доповнення до касаційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22 задоволено та поновлено ФГ «Україна» пропущений строк на подання доповнення до касаційної скарги. Касаційну скаргу ФГ «Україна» на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22 залишено без руху, надано скаржнику строк тривалістю 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, надати касаційну скаргу в новій редакції з уточненням які судові рішення оскаржуються скаржником, їх межі перегляду та вимоги, а також надати документ на підтвердження доплати судового збору в розмірі 253    702, 98    грн.
Копію ухвали Суду від 05.06.2023 було направлено за номером 0101618292925 поштового відправлення 07.06.2023 та отримано - ФГ «Україна» 23.06.2023, що підтверджується перевіркою відповідного відправлення на сайті «Укрпошта» https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html про його отримання, а, отже, останній день усунення недоліків касаційної скарги з урахуванням вихідних днів, припадає на 03.07.2023.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05.06.2023 у справі №902/1144/22 ФГ «Україна» 22.06.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) подано касаційну скаргу (нова редакція), зареєстровану канцелярією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та передану судді-доповідачу - 28.06.2023, у якій просить відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ФГ «Україна» на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023, додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 16.02.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22 з урахуванням поданого 23.05.2023 доповнення до касаційної скарги. Рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023, додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22 скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ТОВ «Адама Україна» залишити без задоволення. Крім того скаржник у клопотанні, поданим зі скаргою (нова редакція), просить зупинити виконання оскаржуваних судових рішень з цієї справи до закінчення перегляду касаційної скарги. До касаційної скарги (нова редакція) також додано шість квитанцій від 22.06.2023 про сплату судового збору на загальну суму 253   702, 98 грн.
З огляду на викладене скаржник подав матеріали усунених недоліків касаційної скарги у межах строку, наданого Судом ухвалою від 05.06.2023 у справі №902/1144/22.
Касаційна скарга (в новій редакції) ФГ «Україна» подана із додержанням вимог пунктів 4, 6 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України.
Отже, суд дійшов висновку, що скаржником на виконання ухвали Верховного Суду від 05.06.2023 у справі №902/1144/22 усунуто недоліки касаційної скарги.  
Відповідно до частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
У поданій касаційній скарзі (нова редакція) ФГ «Україна» як підставу касаційного оскарження зазначає пункти 1, 3 частини другої статті 287 та вважає, що попередні судові інстанції рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023, додаткове рішення    Господарського суду Вінницької області від 16.02.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22 прийняли з невірним застосуванням норм матеріального права з посиланням на статті    253, 254 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та порушенням норм процесуального права з посиланням на:
- статтю 86, частини першу - третю статті 237 ГПК України, оскільки попередніми судовими інстанціями не надано правової оцінки клопотанню про проведення експертизи, що вказує на не дослідження доказів; 
- частини першу-третю статті 269 ГПК України, оскільки не врахували висновку експерта у справі, як новий доказ який не можливо було подати на стадії подачі апеляційної скарги;    
- частину другу статті 266 ГПК України, оскільки доповнення до апеляційної скарги (тобто вразі його подання до суду) після подачі апеляційної скарги не містить строків подачі доповнень, а лише вимагає повідомлення учасників, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення. Тобто суд апеляційної інстанції при залишенні без розгляду доповнень до апеляційної скарги має врахувати та / або відхилити такі доповнення, а не залишити без розгляду; 
- статтю 86 ГПК України не дослідили докази про вірність розрахунку щодо застосування до скаржника 13% річних відповідно до договору поставки; суд апеляційної інстанції не надає та не спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав нарахування штрафних санкцій, пені, та курсової різниці (де наводилися контр розрахунки) на суму ПДВ, що була повернута позивачу, що вказує на недосліджена доказів (податкових накладних, квитанцій та умов договору) та не досліджено сертифікат Торгово-промислової палати України від 17.11.2020 №3100-20-1830 про форс мажорні обставини, в частин того, що обставини непереробної сили виявлені за наслідками збору урожаю, а не погодних умов, що пов`язані з засухою та малою частиною опадів.
Також скаржник зазначає, що:
- за відсутності висновку Верховного Суду попередні судові інстанції невірно застосували статті 253, 254 ЦК України;
- відсутній Висновок Верховного Суду щодо застосування частин першої-третьої статті 269 ГПК України в разі якщо новий доказ, а саме експертиза була подана на стадії апеляційного оскарження при цьому апелянт зазначає про такий доказ у змісті апеляційної скарги та він буде наданий при його отриманні.
Скаржник зазначає й на те, що попередні судові інстанції застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №914/558/21 (дострокове розірвання договору з ініціативи покупця не є випадком не передбаченими умовами договору та відповідно не є підставою для нарахування штрафних санкцій згідно з пунктом 13.3 договору поставки від 28.02.2020 №ADV_UKR_2/20), від 16.05.2018 у справі №336/6469/14-ц та постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 щодо застосування частини першої статті 254 ЦК України.
Крім того скаржник зазначає й на неповне та всебічне з`ясування судами попередніх інстанцій всіх обставин даної справи щодо прийняття додаткового рішення від 16.02.2023, залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції від 26.04.2023 у справі 902/1144/22, без детального дослідження доказів в порядку статті 86 ГПК України, суди попередніх інстанцій невірно визначили суму щодо стягнення правничої допомоги з ФГ «Україна» та не врахували правові позиції викладені у Верховним Судом у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 05.10.2021 у справі №907/746/17, від 30.11.2020  у справі №922/2869/19, від 11.11.2021 у справі №910/7520/20.
Враховуючи наведене, касаційна скарга ФГ «Україна» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження, ураховуючи дату складання повного тексту оскаржуваної постанови з цієї справи.
Щодо заяви (клопотання) скаржника про зупинення виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023, додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2023 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22, яке обґрунтовано тим, що предметом спору у цій справі є стягнення попередньої оплати та штрафних санкцій разом із подвійною обліковою ставкою, відсотків за користування коштами та курсової різниці, які ФГ «Україна» вважає таким що є нараховані поза межами договору та без повного та всебічного з`ясування судами попередніх інстанцій всіх обставин справи без дослідження доказів, що мають значення для вірного вирішення справи.
Разом з тим, за наслідками винесення Північно-західним апеляційним господарським судом постанови від 26.04.2023, якою залишено без змін рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023 у справі 902/1144/22 15.06.2023 Господарським судом Вінницької області видано три накази суду про стягнення з ФГ «Україна» суми основної заборгованості та штрафних санкцій а також витрат на правничу допомогу та 16.06.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. відкрито виконавче провадження №72056838, №72057025, №72057247, та накладено арешт на грошові кошти та майно, на підтвердження чого скаржник до скарги (нова редакція) додає копії постанов.
Скаржник зазнає, що таким чином у даному випадку при вирішенні питання про зупинення виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 та рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023 у справі №902/1144/20 просить Суд касаційної інстанції звернути увагу на та, що невжиття заявленого заходу зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав скаржника, оскільки останній не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом, який матиме майновий характер, без нових звернень до суду, що в свою чергу може призвести до стягнення коштів в сумі 8 458 960 грн на користь ТОВ «Адама Україна», що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ФГ «Україна».
З аналізу абзацу другого частини четвертої статті 294 та статті 332 ГПК України вбачається, що заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії.
Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії унормовано положенням частини першої статті 332 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.
Клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.
Заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/94/19).
Сумніви скаржника щодо дотримання судами попередніх інстанцій норм права під час постановлення оскаржених судових рішень покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цих рішень судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскаржених судових рішень або зупинення його дії та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.
Сама по собі незгода учасника судового процесу із судовим рішенням не є достатньою підставою для зупинення його виконання або для зупинення його дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.
Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.
Верховний Суд звертає увагу скаржника, що у разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.
Так, навіть саме по собі проведення виконавчих дій не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 129 Конституції України, стаття 326 ГПК України).
Суд має право зупинити виконання судового рішення, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.
Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.
Верховний Суд виходить з того, що саме по собі твердження скаржника, що судове рішення прийняте з порушенням не свідчать про автоматичну необхідність їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення, а відкриття та проведення виконавчих дій не є безумовними підставами для зупинення судового рішення першої та другої інстанцій, які набрали законної сили. Твердження про те, що у разі невжиття заявленого заходу зупинення дії оскаржуваних судових рішень, призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав скаржника, оскільки останній не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом, який матиме майновий характер, без нових звернень до суду, що в свою чергу може призвести до стягнення з нього коштів, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів без надання належних та допустимих доказів ймовірності утруднення виконання судового рішення, з огляду на інститут повороту виконання судового рішення, обов`язковість судових рішень, рівності сторін не є підставою для зупинення судових рішень.
Верховний Суд враховує, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).
Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).
Суд враховує, що у клопотанні скаржника про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення не наведені аргументовано/обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення його виконання, а наведені мають декларативний характер, а тому твердження оцінюються як припущення, адже відсутні докази на підтвердження факту необхідності зупинення виконання оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи викладене, зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих і підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення касаційного перегляду з огляду на міркування, в задоволенні клопотання скаржника слід відмовити.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 294, 332 ГПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1. Відкрити касаційне провадження у справі №902/1144/22 за касаційною скаргою Фермерського господарства «Україна» на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023, додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22.
2. Призначити розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 15 серпня 2023 року о 12:00 у приміщенні суду за адресою: м.   Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. №302.
3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 27 липня 2023 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через «Електронний суд». Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
4. Відмовити Фермерського господарства «Україна» у задоволенні заяви (клопотання) про зупинення виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 02.02.2023, додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2023 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №902/1144/22.
5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. З урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
6. Повідомити учасників справи, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку. 
7. Витребувати матеріали справи №902/1144/22 Господарського суду Вінницької області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама Україна» до Фермерського господарства «Україна» про стягнення 8 458 960, 00 грн.
8. Копію ухвали надіслати до Господарського суду Вінницької області та Північно-західного апеляційного господарського суду для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                Т. Малашенкова
Суддя                                                                                І. Бенедисюк
Суддя                                                                                В. Селіваненко