ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року 
м. Київ

cправа №  915/481/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Кондратова І.Д.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 

на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Таран С.В., судді: Богатир К.В., Філінюк І.Г.)
від 15.05.2023

за заявою ОСОБА_1 
про стягнення витрат на правничу допомогу 

у справі № 915/481/21 

за позовом ОСОБА_1 
до Садівничого товариства "Бірюза"
про визнання недійсним рішення зборів,

за участю представників учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 ;
відповідача - не з`явився; 

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Садівничого товариства "Бірюза", в якому з урахуванням поданих в подальшому заяв про зміну предмета позову, просив визнати недійсним рішення зборів членів Садівничого товариства "Бірюза", оформлене протоколом №1 від 30.04.2019, про виключення позивача зі складу учасників товариства.

1.2. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2021 у задоволенні позову відмовлено.

1.3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2021 скасовано. Позов ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Бірюза" задоволено. Визнано недійсним рішення зборів Садівничого товариства "Бірюза", оформлене протоколом №1 від 30.04.2019, про виключення ОСОБА_1 зі складу товариства. Стягнуто з Садівничого товариства "Бірюза" на користь ОСОБА_1 2270 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 3405 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

14.04.2023 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 б/н від 14.04.2022 (вх.№938/23 від 14.04.2023) про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з Садівничого товариства "Бірюза" на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10   000 грн.

2. Зміст рішень суду апеляційної інстанції

2.1.Додатковою постановою від 15.05.2023 Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 14.04.2022 (вх.№938/23 від 14.04.2023) відмовлено.

2.2. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що невизначення у договорі про надання правової допомоги порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, виключає об`єктивну можливість встановити домовленість між адвокатом та клієнтом, як наслідок відмовив в задоволенні заяви позивача.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2023, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану додаткову постанову суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити, стягнути з Садівничого товариства "Бірюза" понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10   000, 00 грн.

3.2. В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що ним було надано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10   000, 00 грн, а саме: 2   500, 00 грн згідно з актом наданих послуг № 1 від 23.06.2021, 2   500, 00 грн згідно з актом наданих послуг № 2 від 13.07.2021, 5   000,   00   грн згідно з актом наданих послуг № 3 від 25.01.2022.

3.3. Від Садівничого товариства "Бірюза" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до моменту ознайомлення з позовною заявою для надання відзиву на позовну заяву, з огляду на те, що його представник перебуває в лавах Збройних сил України. При цьому відповідач просить врахувати положення пункту 5 рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 щодо визначення можливості відкладення розгляду справ, оскільки велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіально оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Також відповідач також зазначає, що з матеріалами справи не ознайомлений, ухвалу Верховного Суду не отримував.

Ухвала Верховного Суду від 26.06.2023 про призначення до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 була направлена 26.06.2023 Садівничому товариству "Бірюза" за адресою: Заводська площа,1,с.Лупареве,Вітовський район, Миколаївська область, 57287. На адресу Суду 07.07.2023 поштове відправлення повернулося із зазначенням "адресат відсутній". При цьому в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала Суду від 26.06.2023 була оприлюднена 29.06.2023.

Колегія суддів зазначає, що клопотання про зміну місцезнаходження від Садівничого товариства "Бірюза" в матеріалах справи відсутнє. При цьому голова правління ОСОБА_2 обізнаний з перебігом справи, про що свідчать, зокрема його клопотання про відкладення розгляду справи, а також клопотання та інші процесуальні документи, подані під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій.

Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. З врахуванням викладеного, та з огляду на те, що явка повноважних представників учасників справи у судовому засіданні 26.07.2023 обов`язковою не визнавалась, при цьому відповідач не був позбавлений можливості взяти участь в судовому засіданні через іншого представника, окрім голови правління, а також реалізувати своє право на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання. 

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції

09.04.2021 між ОСОБА_1 ("Клієнт") та Адвокатським об`єднанням "ДЖАСТІС ГРУП" ("Адвокатське об`єднання") укладено договір про надання правової допомоги №1300 (далі - договір №1300 від 09.04.2021), відповідно до пункту 1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту у відносинах з товариством "Бірюза" (ЄДРПОУ: 22440544).

Згідно з пунктом 2.1 договору №1300 від 09.04.2021 Адвокатське об`єднання бере на себе виконання дій з надання правової допомоги, зокрема, представництво інтересів Клієнта в судових органах всіх рівнів; використання засобів захисту, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України; виконання інших дій, передбачених чинним законодавством України. Для захисту прав та законних інтересів Клієнта Адвокатське об`єднання має наступні права: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги; знімати копії з документів, долучених до справи; одержувати копії рішень, ухвал; брати участь у судових засіданнях; подавати докази; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам; заявляти клопотання та відводи; надавати усні та письмові пояснення; наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти; прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії; подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти; оскаржувати рішення і ухвали суду; подавати від імені Клієнта заяви, у тому числі позовні; отримувати необхідні довідки, документи; вести від його імені справи у всіх державних установах, кооперативних, громадських, приватних організаціях, а також цивільні та кримінальні справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом свідку, підозрюваному, обвинуваченому, позивачу, відповідачу та третій особі, у тому числі з правом визнання або відмови повністю або частково від позовних вимог, збільшення чи зменшення позовних вимог, зміни предмета позову, укладення мирової угоди, залишення позову без розгляду, оскарження рішення, постанови, ухвали суду, отримання та пред`явлення виконавчих документів до стягнення, а також виконувати всі інші дії, що пов`язані з виконанням даного договору, в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України.

При виконанні зазначених у пункті 1.2 цього договору обов`язків Адвокатське об`єднання керується інтересами Клієнта, Конституцією України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правилами адвокатської етики та іншими нормативно-правовими актами України, даним договором та інше (пункт 1.3 договору №1300 від 09.04.2021).

Пунктами 3.1, 3.4 договору №1300 від 09.04.2021 передбачено, що отримання винагороди Адвокатським об`єднанням за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар - передбачена договором винагорода за виконані Адвокатським об`єднанням дії по наданню правової допомоги; гонорар не включає кошти, що вносяться Клієнтом (його представником) на покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням договору.

В силу пункту 3.2 договору №1300 від 09.04.2021 вартість послуг за даним договором визначається сторонами в розмірі двох мінімальних заробітних плат, що дорівнює доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення за один календарний місяць, яка буде нарахована Клієнту за результатами надання правової допомоги.

За умовами пункту 3.3 договору №1300 від 09.04.2021 гонорар підлягає оплаті після нарахування відповідної доплати протягом трьох календарних днів з моменту отримання Клієнтом першої доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення.

У пункті 4.1 договору №1300 від 09.04.2021 зазначено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

23.06.2021 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "ДЖАСТІС ГРУП" було підписано без зауважень акт надання послуг №1, відповідно до якого на підставі договору №1300 від 09.04.2021 були виконані такі роботи (надані такі послуги) у справі №915/481/21: складання позовної заяви ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Бірюза" про визнання недійсним рішення зборів членів садівничого товариства; клопотання про витребування доказів; заяви про усунення недоліків та залишення без розгляду вимоги про визнання недійсним рішення засідання правління Садівничого товариства "Бірюза", оформленого протоколом б/н від 02.09.2018, про виключення ОСОБА_1 з членів товариства; клопотання про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції (поза межами суду). Загальна кількість часу, витраченого на виконання цих робіт (надання цих послуг), становить 4 години.

Згідно з цим актом наданих послуг №1 від 23.06.2021 загальна вартість робіт (послуг) склала 2500 грн.

13.07.2021 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "ДЖАСТІС ГРУП" було підписано без зауважень акт надання послуг №2, в якому зазначено про те, що на підставі договору №1300 від 09.04.2021 були виконані такі роботи (надані такі послуги) у справі №915/481/21: заява про зміну позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Бірюза" про визнання недійсним рішення зборів членів садівничого товариства. Загальна кількість часу, витраченого на виконання цих робіт (надання цих послуг), становить 4 години.

Відповідно до цього акту наданих послуг №2 від 13.07.2021 загальна вартість робіт (послуг) склала 2500 грн.

25.01.2022 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "ДЖАСТІС ГРУП" було підписано без зауважень акт надання послуг №3, з якого вбачається, що на підставі договору №1300 від 09.04.2021 були виконані такі роботи (надані такі послуги) у справі №915/481/21: вивчення рішення суду І інстанції, надання юридичних консультацій, складання апеляційної скарги на рішення суду І інстанції, вивчення рекомендованих ставок гонорару адвоката. Загальна кількість часу, витраченого на виконання цих робіт (надання цих послуг), становить 8 годин.

У цьому акті наданих послуг №3 від 25.01.2022 вказано, що загальна вартість робіт (послуг) склала 5000 грн.

ОСОБА_1 сплатив на користь Адвокатського об`єднання "ДЖАСТІС ГРУП" грошові кошти у загальній сумі 5000 грн, що підтверджується квитанціями №0.0.2193789765.1 від 13.07.2021 (з призначенням платежу "плата згідно договору №1300 від 09.04.2021, акту №1 від 23.06.2021") та №0.0.2193790619.1 від 13.07.2021 (з призначенням платежу "оплата згідно договору №1300 від 09.04.2021, акту №2 від 13.07.2021").

У матеріалах справи також містяться копії виданого Адвокатським об`єднанням "ДЖАСТІС ГРУП" ордеру серії АІ№1132267 від 09.04.2021 на представництво адвокатом Корнієнком Андрієм Андрійовичем інтересів ОСОБА_1 у Господарському суді Миколаївської області, а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС№7068/10 від 19.10.2018, яке посвідчує відповідне право адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції з посиланням на норми права, якими керувався Суд

5.1. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Предметом касаційного оскарження є додаткова постанова суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу.

5.3. Суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Пунктами 3.2, 3.3 договору №1300 від 09.04.2021 передбачено, що вартість послуг за даним договором визначається сторонами в розмірі двох мінімальних заробітних плат, що дорівнює доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за один календарний місяць, яка буде нарахована Клієнту за результатами надання правової допомоги. Гонорар підлягає оплаті після нарахування відповідної доплати протягом трьох календарних днів з моменту отримання Клієнтом першої доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення.

Виходячи зі змісту наведених пунктів договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір гонорару за договором №1300 від 09.04.2021 поставлено в пряму залежність від суми доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за один календарний місяць, при цьому також встановлено, що така доплата має бути нарахована саме за результатами надання правової допомоги. Разом з тим за цим договором Адвокатське об`єднання "ДЖАСТІС ГРУП" прийняло на себе конкретно визначене зобов`язання з надання ОСОБА_1 правової допомогу у відносинах з товариством "Бірюза", про що зазначено безпосередньо у пункті 1.1 вказаного договору. Дослідивши зміст позовних вимог та характер спірних правовідносин у справі №915/481/21, суд апеляційної інстанції зазначив, що спір у цій справі жодним чином не стосується доплат громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення.

При цьому суд апеляційної інстанції врахував, що за умовами статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №831 від 10.09.2008 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" передбачено, що з 01.01.2017 особам, які постійно працюють, а також поліцейським, особам рядового та начальницького складу органів і підрозділів служби цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державного агентства з управління зоною відчуження, військовослужбовцям Національної гвардії, Служби безпеки, Державної прикордонної служби та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, які постійно виконують службові обов`язки у зоні відчуження, встановлюється доплата у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року (така доплата визначається пропорційно відпрацьованому часу, але не більше від зазначеного розміру). Особам, відрядженим у зону відчуження (в тому числі поліцейським, особам рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державного агентства з управління зоною відчуження, військовослужбовцям Національної гвардії, Служби безпеки, Державної прикордонної служби та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації), крім збереження середньої заробітної плати (грошового забезпечення) за основним місцем роботи (служби), за дні перебування у зоні відчуження провадиться доплата відповідно до абзаців другого і третього постановляючої частини цієї постанови.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначив, що у матеріалах справи відсутні і позивачем до суду не подано жодного доказу на підтвердження факту виконання ним своїх трудових обов`язків у зоні відчуження, кількості відпрацьованого часу у цій зоні та періоду часу, протягом якого він працював у вказаній зоні (якщо взагалі працював), у зв`язку з чим апеляційний господарський суд позбавлений можливості визначити передбачену вищенаведеною постановою Кабінету Міністрів України №831 від 10.09.2008 суму доплати, яка, як зазначалося вище, визначається саме пропорційно відпрацьованому часу, але не більше граничного розміру, та, як наслідок, перевірити обґрунтованість суми заявленого до стягнення гонорару за договором №1300 від 09.04.2021.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що невизначення у договорі про надання правової допомоги порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, виключає об`єктивну можливість встановити домовленість між адвокатом та клієнтом, як наслідок відмовив в задоволенні заяви позивача.

5.4. Колегія суддів вважає наведений висновок суду апеляційної інстанції помилковим, з огляду на таке.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №   910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України (пункт 128 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

5.5. Виходячи зі змісту пункту 3.2. договору про надання правової допомоги, колегія суддів вважає, що в цій справі не можна зробити однозначного висновку про невизначення у договорі про надання правової допомоги порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, оскільки сторони фактично погодили фіксований розмір гонорару, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, при цьому порівнявши його з доплатою громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за один календарний місяць.

5.6. Дійшовши передчасного висновку, про те, що договір №1300 від 09.04.2021 не містить необхідних вихідних даних для визначення розміру гонорару, тобто не фіксує належним чином порядок обчислення гонорару та ціну послуг, суд апеляційної інстанції не врахував таке.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

З огляду на викладене, суду апеляційної інстанції слід було перевірити дотримання заявником порядку відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: дотримання вимог статті 124 Господарського процесуального кодексу України щодо попереднього визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; надати оцінку конкретним обставинам справи щодо фактичного надання послуг за договором, іншим доказам, поданим адвокатом, зокрема відповідним актам; перевірити дотримання критеріїв, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; перевірити наявність чи відсутність підстав, передбачених статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини 2 статті 308 Господарського процесуального кодексу України Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Оскільки суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, не надавши оцінку актам наданих послуг, які були подані заявником на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, про що зазначає скаржник у касаційній скарзі, що в свою чергу, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування додаткової постанови суду апеляційної інстанції та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В:

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 скасувати, а справу № 915/481/21 передати на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                    В. Студенець

Судді                                                                                                                О. Баранець

                                                                                                                         І. Кондратова