УХВАЛА

08 серпня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/4631/22 

Верховний Суд у складі  колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.В.(головуючої), Бенедисюка І. М. та Студенця В.І., 
розглянувши матеріали заяви розглянувши матеріали заяви акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк) 
про ухвалення додаткового рішення у справі щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 370  830, 19 грн
під час касаційного провадження за  касаційними скаргами приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (далі - Товариство) та Банку
на рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2022, 
постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 та
додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 у справі № 910/4631/22
за позовом Товариства
до Банку
про визнання дій протиправними та стягнення 209  466 241,60 грн.

ВСТАНОВИВ:
Постановою Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №  910/4631/22, зокрема: касаційні скарги Товариства та Банку  залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2022, постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 у справі №910/4631/22   - без змін.
Банк 11.07.2023 на електронну  адресу Верховного Суду  подав заяву, яка датована 11.07.2023, про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі                370  830, 19 грн. 
Водночас у поданій заяві Банк просить поновити п`ятиденний строк на подання доказів понесених заявником витрат на професійну правничу допомогу.
Заява мотивована тим, що Банком в межах п`ятиденного строку було подано заяву про відшкодування  понесених судових витрати на професійну правничу допомогу за травень 2023 року у  розмірі  160  380,00 грн.
При цьому  Банк зазначив, що ним ще додатково будуть подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, надану саме в червні-липні 2023 року, оскільки строк, визначений частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс), виявився об`єктивно недостатнім для належного оформлення та підписання документів, що  підтверджують такі витрати, зокрема, у зв`язку з перебуванням у відпустці Голови Правління Банку, який мав підписати документи на підтвердження понесених судових  витрат Банку.
Розглянувши заяву Банку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, Суд дійшов висновку про залишення її  без розгляду, з огляду на таке.
Пунктом 3 частини першої  статті 244 передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 118 названого Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Разом з тим, згідно з частиною четвертою  статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Водночас чинний ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.
Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.
Верховний Суд зазначає, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.
Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи «Пономарьов проти України», вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Матеріалами справи підтверджується обізнаність Банку про призначення до розгляду касаційних скарг у цій справі та про ухвалення постанови від 04.07.2023, оскільки представник Банку був присутній у судовому засіданні під час оголошення вступної та резолютивної її частини, а, отже, мав можливість реалізувати своє процесуальне право, визначене частиною восьмою статті 129 ГПК України.
Однак самі лише обставини перебування Голови Правління Банку у відпустці, на які посилається Банк у поданій заяві, не можуть бути  поважною причиною пропуску строку для подання доказів понесених витрат на правничу допомогу, оскільки такі причини належать до організаційної  діяльності Банку та  залежать від суб`єктивних обставин.
При цьому Банк у заяві не зазначив об`єктивно непереборних обставин, які б унеможливлювали заявнику надання доказів суду касаційної інстанції в межах визначеного вказаною нормою ГПК України п`ятиденного строку.
Враховуючи, що постанова суду касаційної інстанції у цій справі була ухвалена 04.07.2023, а тому останнім днем подання доказів є 10.07.2023 (з урахуванням приписів  частини четвертої статті 116 названого Кодексу), в той час як  заява Банку із доказами понесення витрат на правову допомогу була подана 11.07.2023, а тому Суд дійшов висновку, що заявником пропущено встановлений ГПК України п`ятиденний строк подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, а причини пропуску цього строку Судом визнані неповажними, з огляду на що у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку необхідно відмовити.
Разом з тим з огляду на те, що Банком не дотримано вимог частини восьмої статті 129  ГПК  України щодо строку подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, Суд залишає подану заяву Банку про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, надану у червні-липні 2023 року, у розмірі 370  830,  19 грн без розгляду на підставі частини восьмої статті 129  ГПК  України.
Керуючись статтями 118, 119, 129, 234, 235, 244 ГПК  України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. У задоволенні заяви акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"  про поновлення пропущеного строку подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/4631/22 відмовити.
2. Заяву акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 370  830,  19 грн у справі №910/4631/22 залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                       І. Булгакова

Суддя                       І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                                                   І. Студенець