ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року 
м. Київ

cправа №   924/232/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника       Публічного акціонерного товариства "Проскурів"
про стягнення витрат на правову допомогу
у справі 
за заявою       -       Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"
                                   - Фізичної особи-підприємця Яцишина Олега Володимировича
                                 - Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке АТП 16854"
до       Публічного акціонерного товариства "Проскурів"
про    відкриття провадження у справі про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

1. Постановою Верховного Суду від 09 січня 2023 року у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2022 по справі № 924/232/22 залишено без змін.
2. До Верховного Суду від представника Публічного акціонерного товариства "Проскурів" (далі в тексті - Заявник) надійшла заява про стягнення витрат на правову допомогу у якій Заявник просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15     000, 00 грн.
3. Автоматизованою системою документообігу для розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Проскурів" про стягнення витрат на правову допомогу визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Банаська О.О., Огородніка К.М. (що підтверджується протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2023).
4. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2023 року призначено розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "Проскурів" про стягнення витрат на правову допомогу у справі №924/232/22 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; запропоновано ОСОБА_1    подати відзив, заяву, заперечення на заяву    про    стягнення витрат на правову допомогу до 21.08.2023.
5.  Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 23.08.2023 29.2-02/2413   у зв`язку з рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.08.2023 №12 до Великої Палати Верховного Суду обрано суддю Банаська   О.О.,   призначено повторний авторозподіл справи № 924/232/22 за результатами якого для розгляду вказаної справи визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М. (відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2023).
6. Дослідившивши заяву Публічного акціонерного товариства "Проскурів" про стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.
7.  Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
8. Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
9. За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
10. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
11. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
12. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
13. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України). 
14. Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України). 
15. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
16. Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
17. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
18. Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
19. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
20. Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
21. Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №   826/1216/16).
22. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112). 
23. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
24. Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
25. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20). 
26. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до заяви додано: 
- Договір про надання правової допомоги № 59;
- Договір про внесення змін до договору № 59;
- Додаток 1 до Договору про надання правової допомоги № 59;
- Акт № 3 приймання-передачі виконаних робіт.
27. Від ОСОБА_1 не надходили заперечення на заяву про    стягнення витрат на правову допомогу.
28. Оцінивши подані докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, виходячи з обставин справи, Верховний Суд керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді касаційної інстанції підлягають розподілу у сумі 15 , 000 грн (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.).
29. У зв`язку з чим, заява Публічного акціонерного товариства "Проскурів" про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Проскурів" про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити.
2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Проскурів" (адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11) код ЄДРПОУ: 30593842 витрати на правову допомогу у сумі 15, 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень).
3. Доручити Господарському суду Хмельницької області видати відповідний наказ.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  С.В. Жуков

Судді                                                                                                     В.І. Картере

                                                                                                                  К.М. Огороднік